Mierīgi!
Ko gan tu gaidīji? Viņi ir mežoņi.
Viena dzimta nozog otrai kazu. Jau drīz cits citu plosa gabalos.
Pirmo reizi redzu, ka mežoņi tā rīkojas.
Neko tādu vēl nebiju redzējis.
-Cik tuvu piekļuvi? -Tik tuvu, cik spēju.
Mums jādodas atpakaļ uz Mūri.
-Tu baidies no mirušajiem? -Mums lika atrast mežoņus.
Mēs viņus atradām. Vairs mums nekaitēs.
Domā, viņš nejautās, kā mežoņi gāja bojā?
Sēdieties zirgos!
Mums var nodarīt to pašu.
Pat bērnus nogalināja.
Labi, ka mēs neesam bērni.
Ja gribi bēgt uz dienvidiem, lūdzu!
Dezertieriem nocērt galvu. Varbūt es notveršu pirmais.
Sēdies zirgā! Vairs neatkārtošu.
-Šķiet, ka mirušie ir pārcēlušies. -Viņi tepat bija.
Noskaidro, kur palika.
-Kas tas ir? -Man liekas...
ZIEMMALA
Mēǵini vēlreiz. Tēvs skatās. Un māte arī.
-Kā vienmēr brīnišķīgi! -Paldies!
Man patīk smalkais raksts stūros. Patiešām skaisti.
-Dūrieni īpaši labi neizdevās. -Nē, tie ir burvīgi!
Kuram no jums 10 gadu vecumā izdevās?
Bren, turpini trenēties.
Bren, pārāk daudz nedomā.
Atbrīvo roku, kurā turi loku.
Skrien ātrāk!
Stārka kungs! Milēdij!
No kalniem ieradās apsargs. Notverts naktssardzes dezertieris.
Lai puiši apseglo zirgus!
-Vai tas tiešām nepieciešams? -Viņš deva zvērestu.
Milēdij, likumi ir jāievēro.
Pasaki Brenam, ka viņš dosies mums līdzi.
-Ned, viņš tam ir par mazu. -Mūžam mazs nebūs.
Ziema nāk.
Baltie klīdēji... Es redzēju baltos klīdējus.
Baltie klīdēji... Es viņus redzēju.
Es zinu, ka lauzu zvērestu. Un zinu, ka esmu dezertieris.
Vajadzēja doties uz Mūri un brīdināt. Taču es zinu, ko redzēju.
Es redzēju baltos klīdējus. Cilvēkiem tas jāzina.
Pasakiet manai ǵimenei, ka es neesmu gļēvulis.
Pasakiet, ka nožēloju.
Es lūdzu piedošanu.
-Roberta Barateona vārdā... -Nenovērsies!
Ja novērsīsies, tēvs to zinās.
Septiņu valstību pavēlnieka un karaļvalsts aizstāvja vārdā
es, Edards no Stārku nama, Ziemmalas valdnieks
un Ziemeļu uzraugs, tev piespriežu nāvessodu.
Tu braši turējies.
-Vai saproti, kāpēc tā darīju? -Viņš bija dezertieris.
-Saproti, kāpēc man bija jānogalina? -Vai tāpēc, ka jāievēro tradīcijas?
Cilvēkam, kurš piespriež nāvessodu, pašam ir jāpaceļ zobens.
Vai viņš tiešām redzēja baltos klīdējus?
-Klīdēji jau sen ir izzuduši. -Viņš meloja?
Neprātīgs cilvēks redz to, ko viņš redz.
Kas to izdarīja?
-Vai to izdarīja kalnu lauva? -Šajos mežos kalnu lauvu nav.
-Tas ir nezvērs! -Dižvilks.
Vecs un sīksts dzīvnieks.
-Uz dienvidiem no Mūra dižvilku nav. -Ir veseli pieci.
Vai gribi paturēt?
Ko viņi iesāks? Māte ir mirusi.
-Viņiem šeit nav jābūt. -Labāk uzreiz jānogalina.
-Bez mātes neizdzīvos. -Dod šurp!
-Noliec zobenu! -Es sekoju tava tēva pavēlēm.
-Tēvs, lūdzu! -Bren, man ļoti žēl.
Valdniek Stārk, te ir pieci vilcēni.
Katram Stārku bērnam pa vienam.
Dižvilks ir jūsu nama simbols. Tie domāti jums.
Paši viņus apmācīsiet un barosiet.
Kad nomirs, paši apglabāsiet.
-Un tev? -Es neesmu Stārks.
Ej!
Kas tas?
Metiena nīkulīgākais vilcēns. Sniegs, viņš ir tavs.
KARAĻA OSTA SEPTIŅU KARAĻVALSTU GALVASPILSĒTA
Esmu tavs brālis. Man ir pienākums tevi brīdināt.
Tu pārāk daudz uztraucies. Sekas ir redzamas.
Un tu nemaz neuztraucies.
Septiņu gadu vecumā tu nolēci no klints.
Līdz ūdenim bija simts pēdas, bet tev nebija bail.
Kamēr tēvam neizstāstīji, nebija, no kā baidīties.
"Lanisteri neizturas kā nejēgas."
Ja nu Džons Arīns kādam izstāstīja?
-Kam viņš stāstītu? -Manam vīram.
Tad mūsu galvas jau būtu uzdurtas uz mietiem.
Visu, ko zināja vai nezināja, Arīns paņēma līdzi kapā.
Roberts atradīs jaunu labo roku.
Varēs ņemt priekšā mežacūkas un medīt ielenes.
Vai arī dara otrādi?
Un dzīve turpināsies.
-Tev jābūt karaļa labajai rokai. -Bez šī goda varu iztikt.
Viņiem ir pārāk garas dienas un pārāk īsas dzīves.
Pēc visiem šiem gadiem te joprojām jūtos kā svešiniece.
Tev ir pieci ziemeļnieku bērni. Tu neesi svešiniece.
-Vai senie dievi tev piekrīt? -Tavi dievi visus ierobežo.
Mīļais, man ļoti žēl.
-Kas noticis? -No Karaļa ostas atlidoja krauklis.
Džons Arīns ir miris. Viņam bija drudzis.
Viņš tev bija tēva vietā.
-Tava māsa un viņas dēls? -Abi ir veseli.
Krauklis atnesa arī citus jaunumus.
Karalis, karaliene un visi pārējie ir ceļā uz Ziemmalu.
Ja dodas tik tālu uz ziemeļiem, viņam prātā tikai viens.
Ned, tu vari atteikties.
Lorda Tīriona istabai vajadzēs daudz sveču.
-Viņš visu nakti lasot. -Es dzirdēju, ka dzerot.
Cik gan viņa auguma cilvēks varētu izdzert?
Uznesām astoņas mucas eila. Iespējams, drīz uzzināsim.
Sveces noteikti vajadzēs.
Kāpēc tava māte vēlas, lai mēs labi izskatāmies?
-Karalienes dēļ. Viņa esot smalka. -Un princis esot neciešams.
Dienvidu meitenēm gan nākas viņu paciest.
Tomij, apgriez kārtīgi!
Savus matus mīl vairāk par meitenēm.
Viņi gan ātri aug!
-Brendon! -Redzēju karali un simtiem ļaužu.
Cik reižu jāsaka, lai tu nekāpelē?
Viņš jau atrodas uz mūsu ceļa.
Apsoli, ka vairs tur nekāpsi.
Es apsolu.
-Zini, ko? -Nu?
Tu ikreiz pirms melošanas paskaties zemē.
Ej un sameklē tēvu! Pasaki, ka karalis tuvojas.
Kur ir Ārija? Sansa, kur ir tava māsa?
Pagaidi! Kas tev ir galvā?
Ej!
Paej malā!
Jūsu Gaišība!
Tu esi nobarojies.
-Keta! -Jūsu gaišība!
Deviņus gadus neesam tikušies. Kur biji pazudis?
Sargāju Ziemeļus, Jūsu Gaišība. Ziemmala ir jūsu.
-Kur ir Velnēns? -Paklusē!
Kas tad te? Tu noteikti esi Robs.
Vai, cik tu esi skaista!
-Un kā tevi sauc? -Ārija.
Parādi muskuļus! Tu būsi karavīrs.
Džeimijs Lanisters - karalienes brālis.
Lūdzu, paklusē!
-Mana karaliene! -Mana karaliene!
Aizved uz kapenēm! Jāizrāda cieņa.
Mīļais, mēs mēnesi bijām ceļā. Mirušie pagaidīs.
Ned!
Kur ir Velnēns?
Kur ir mūsu brālis? Sameklē to nezvēru.
Pastāstiet par Džonu Arīnu.
Vienbrīd viss bija labi, bet tad slimība viņu uzveica.
-Es viņu mīlēju. -Abi mīlējām.
Tev neko daudz neiemācīja, bet man... Atceries, kāds es biju 16 gados?
Gribēju dauzīt galvaskausus un gulēt ar meitenēm.
-Viņš mani izmācīja. -Jā.
Nevajag tā skatīties. Viņš nav vainīgs, ka neklausīju.
Ned, tu man esi vajadzīgs.
Karaļa ostā, nevis šeit. Te no tevis nav nekādas jēgas.
Lord Edard Stārk, vēlos tevi iecelt par karaļa labo roku.
-Neesmu tāda goda cienīgs. -Es necenšos pagodināt.
Gribu, lai vadi manu karaļvalsti, kamēr es līdz nāvei nodzeros.
Nolādēts, Ned! Celies kājās!
Tu palīdzēji iegūt Dzelzs troni. Tagad palīdzi to noturēt.
Mums jāvalda kopīgiem spēkiem.
Ja tava māsa būtu dzīva, to prasītu asinssaites.
Vēl nav par vēlu. Man ir dēls, tev meita.
Apvienosim mūsu namus.
Tas, ko saka par ziemeļniecēm, ir taisnība.
-Vai zini, ka karalis ir Ziemmalā? -Kaut ko tādu dzirdēju.
Arī karaliene ar savu dvīņubrāli.
Viņš esot vispievilcīgākais vīrietis karalistē.
-Un otrs brālis? -Karalienei ir divi brāļi?
Viens ir glīts, bet otrs - gudrs.
Viņu saucot par "Velnēnu".
-Viņam tā palama nepatīk. -Esot to pelnījis.
-Viņš esot žūpa un izvirtulis. -Kāda gudriniece!
-Lord Tīrion, mēs tevi gaidījām. -Vai tiešām?
Jau atkal?
Šajā ziņā dievi mani apdāvināja.
-Necelies! -Milord!
Vai jāpaskaidro, ko priekamājā nozīmē aizvērtas durvis?
Man vēl daudz jāmācās, bet māsa vēlas tavu klātbūtni.
-Viņai ir savādas vēlmes. -Tas mūsu ǵimenē iedzimts.
Stārki vakarā rīkos mielastu. Nepamet mani ar tiem ļaudīm.
Piedod, es mielastu uzsāku ātrāk. Šis ir tikai viens no ēdieniem.
Man jau likās, ka tā teiksi. Taču mums nav laika.
Meitenes, nāciet iekšā!
-Tiksimies vakarā! -Aizver durvis!
Vai viņu vajadzēja apglabāt šādā vietā?
Viņai vajadzētu dusēt kalnā zem saules un mākoņiem.
Viņa bija mana māsa. Šeit ir viņas vieta.
Viņas vieta bija kopā ar mani.
Katru nakti sapnī to cilvēku nogalinu.
Viņa ir atriebta. Tārgārjenu vairs nav.
Daži vēl ir.
PENTOSA ŠAURĀS JŪRAS OTRĀ KRASTĀ
Dinerīsa!
Lūk, arī topošā līgava!
Paskaties! Dāvana no Ilīrio.
Pieskaries! Patausti audumu.
Viņš ir ļoti dāsns namatēvs.
Viesojamies jau vairāk nekā gadu, bet pretim neko nelūdz.
Ilīrio nav muļķis.
Viņš zina - kad sēdīšos tronī, es draugus neaizmirsīšu.
Tu joprojām nestāvi taisni.
Paskatīsimies...
Tagad tev ir sievietes augums.
Tev šodien jābūt nevainojamai. Vai manā labā to izdarīsi?
-Tu taču negribi atmodināt pūķi? -Nē.
Kad rakstīs manas varas vēsturi, šī būs tā diena, kad tā aizsākās.
Milēdij, ūdens ir pārāk karsts.
-Kur viņš ir? -Dotraki reti ierodas laikā.
Laipni lūdzu, varenais hal!
Šie ir mani godātie viesi.
Viserīss no Tārgārjenu nama, trešais sava vārda nesējs.
Andalu un pirmļaužu pavēlnieks.
Viņa māsa Dinerīsa no Tārgārjenu nama.
Vai redzi, cik viņam ir gari mati?
Ja dotrakus kaujā uzveic, viņi matus nogriež.
Tad visa pasaule redz viņu kaunu.
Hals Drogo ne reizi nav uzveikts.
Protams, ka viņš ir mežonis, taču arī visprasmīgākais slepkava.
Un tu būsi viņa karaliene.
Dārgā, nāciet šurp!
-Kurp viņš dodas? -Ceremonija ir beigusies.
Viņš nepateica ne vārda. Vai Dinerīsa patika?
Jūsu Gaišība, varat man ticēt - ja nepatiktu, mēs to zinātu.
Ilgi vairs nebūs jāgaida.
Drīz jūs šķērsosiet Šauro jūru un atgūsiet sava tēva troni.
Ļaudis slepus iedzer uz jūsu veselību.
Viņi ilgojas pēc patiesā karaļa.
-Kad viņi apprecēsies? -Drīz. Dotraki uz vietas nepaliek.
-Vai viņi tiešām guļ ar zirgiem? -Halam Drogo labāk neprasiet.
-Vai domājat, ka esmu muļķis? -Domāju, ka esat karalis.
Karaļiem trūkst piesardzības. Piedodiet, ja aizvainoju!
Es zinu, kā tikt galā ar tādu cilvēku.
-Es došu karalieni, viņš - armiju. -Es negribu būt viņa karaliene.
-Es gribu atgriezties mājās. -Es arī.
Gribu, lai abi atgriežamies mājās, bet mums mājas atņēma.
Saki, mīļo māsiņ, kā mēs varēsim atgriezties?
-Es nezinu. -Mēs atgriezīsimies ar armiju.
Hala Drogo armiju.
Es visai viņa ciltij ļautu tevi paņemt priekšā,
visiem 40 000 vīriem un zirgiem arī, ja tas būtu nepieciešams.
Vai es Džofrejam patikšu?
-Ja nu domās, ka esmu neglīta? -Tad princis ir galīgs muļķis.
Viņš ir ļoti pievilcīgs.
Vai mēs drīz apprecēsimies, vai būs jāgaida?
Rimsties! Tēvs vēl nav piekritis.
Kāpēc lai nepiekristu? Tad būtu otrais varenākais cilvēks.
Viņam būtu jāpamet mājas.
Viņam būtu mani jāpamet. Un tev arī.
Tu pameti mājas un ieradies šeit. Es reiz varētu kļūt par karalieni.
Lūdzu, panāc, lai tēvs piekrīt! Tas ir vienīgais, ko es vēlos.
Nāc šurp!
Vai viņš jau ir miris?
-Tēvoci Bendžen! -Tu esi paaudzies.
Es jāju visu dienu. Negribēju pamest ar Lanisteriem.
-Kāpēc nepiedalies mielastā? -Lēdija Stārka bastardu neielaida.
Tu vari doties uz Mūri.
-Tur bastardus laipni uzņem. -Kad atgriezīsies, ņem līdzi.
-Džon... -Ja tu palūgsi, tēvs atļaus.
-Mūris nekur nepazudīs. -Esmu gatavs dot zvērestu.
Tu nesaproti, no kā atteiksies.
-Mums nav ǵimeņu. Nebūs dēlu. -Man tas nerūp!
Ja zinātu, ko tas nozīmē, domātu citādi.
Labāk iešu iekšā un izglābšu tavu tēvu no viesiem.
Vēlāk aprunāsimies.
Tavs tēvocis ir no Naktssardzes.
-Ko jūs tur darāt? -Gatavojos vakaram ar tavu ǵimeni.
-Vienmēr esmu gribējis redzēt Mūri. -Jūs esat Tīrions, karalienes brālis.
Mans lielākais sasniegums.
Un tu esi Neda Stārka bastards.
Vai es tevi aizvainoju? Piedod!
Taču tu esi bastards.
-Lords Stārks ir mans tēvs. -Un lēdija Stārka nav tava māte.
Tas nozīmē, ka tu esi bastards.
Bastard, es tev došu padomu.
Neaizmirsti, kas tu esi. Pasaule to neaizmirsīs.
Izmanto savu izcelsmi kā bruņas. Tad neviens nevarēs sāpināt.
Ko gan jūs zināt par bastarda dzīvi?
Visi punduri tēvu acīs ir bastardi.
Jā!
Mielasta skaņas atgādina slazdā iekļuvuši lāci.
-Pazini puisi, kuram nocirtu galvu? -Protams. Viņš bija ļoti jauns.
Taču drosmīgs. Kārtīgs Naktssardzes vīrs.
Viņš runāja kā trakais. Klīdēji esot nobeiguši viņa draugus.
Neviens no viņiem nav atgriezies.
-Mežoņi uzbruka no slēpņa. -Iespējams.
Dižvilki aiz mūra, runas par baltajiem klīdējiem,
un mans brālis, iespējams, būs karaļa labā roka.
-Ziema nāk. -Ziema nāk.
-Tēvoci Bendžen! Rob! Kā tev veicas?
-Vai pirmo reizi esat Ziemeļos? -Jā, šeit ir burvīgi.
Pēc Karaļa ostas te noteikti liekas drūmi.
Kad Neds mani pirmo reizi atveda, biju pārbijusies.
Sveika, dūjiņ! Cik tu esi skaista!
-Cik tev gadu? -Trīspadsmit.
-Tu esi gara. Vai joprojām audz? -Liekas, ka jā, Jūsu Gaišība.
Vai tu jau asiņo?
Nē, Jūsu Gaišība.
Vai pati uzšuvi šo tērpu?
Tu esi ļoti talantīga. Pašuj arī man kādu drānu.
-Mums būšot kopīgs mazdēls. -Es arī tā dzirdēju.
Jūsu meitai galvaspilsētā būs labi. Tādu skaistuli te nevar slēpt.
-Atvainojiet! -Dzirdēju, ka drīz būsim kaimiņi.
Jā, karalis mani pagodināja ar piedāvājumu.
Mēs varētu sarīkot turnīru, lai to atzīmētu.
Priecāšos stāties pretim. Man vairs nav cienīgu pretinieku.
-Es turnīros nepiedalos. -Nē? Vai kļūstat vecs?
Es turnīros nepiedalos, jo negribu atklāt
savu cīņas stratēǵiju.
Viedi vārdi!
Ārija! Tas nav smieklīgi.
Viņa vienmēr tā dara.
Laiks iet gulēt.
Es esmu ziemeļnieks.
Mana vieta ir šeit - kopā tevi, nevis dienvidu žurku midzenī.
Es viņiem neļaušu tevi aizvest.
Karalis var darīt, ko vēlas. Tāpēc viņš ir karalis.
Es teikšu: "Paklausies, resnīt!"
"Tu manu vīru nekur nevedīsi. Viņš pieder man."
-Kā viņš kļuva tik resns? -Neēd tikai tad, kad laiks iedzert.
-Milord, ieradies mestrs Lūvins. -Lai viņš ienāk!
Milord un milēdija, atvainojiet!
Ieradās ziņnesis no jūsu māsas.
-Paliec! -Sūtīts no Ligzdas.
Ko viņa dara Ligzdā? Tur nav bijusi kopš kāzām.
-Kādi jaunumi? -Viņa aizbēga no galvaspilsētas.
Viņa raksta, ka Lanisteri nogalināja Džonu Arīnu.
Karalim draudot briesmas.
Viņa tikko kļuva par atraitni. Pati nesaprot, ko runā.
Ja šo vēstuli pārtvertu, Līsas galvu uzdurtu uz mieta.
Vai viņa riskētu ar savu un dēla dzīvību,
ja nebūtu pārliecināta, ka viņas vīru nogalināja?
Ja šie jaunumi ir patiesi, un Lanisteri ir sazvērējušies,
tikai jūs spējat pasargāt karali.
Džonu Arīnu nogalināja. Vai Nedam jāstājas viņa vietā?
Karalis mēnesi pavadīja ceļā, lai lūgtu lorda Stārka palīdzību.
Uzticas vienīgi viņam.
Milord, jūs karalim devāt zvērestu.
Pusi mūža cīnījās Roberta karos. Vairs neko nav parādā.
Tavs tēvs un brālis pēc karaļa pavēles devās uz dienvidiem.
Tie bija citi laiki. Tad valdīja cits karalis.
Kad būs tikšanās ar halu? Mums jāplāno iebrukums.
Hals Drogo apsolīja kroni. Jūs to dabūsiet.
-Kad? -Tad, kad būs karam labvēlīgas zīmes.
Man nospļauties par dotraku zīmēm! Es gaidu jau 17 gadus.
Ja dotraku kāzās nav trīs mirušo, tās uzskata par garlaicīgām.
-Nāc, Džorah no andaliem! -Hal!
Neliela dāvaniņa jaunajai halēsei.
-Karaļvalstu dziesmas un vēsture. -Pateicos!
-Vai esat no manas zemes? - Sīrs Džorahs Mormonts.
Ilgus gadus kalpoju jūsu tēvam.
Ja dievi būs labvēlīgi, reiz kalpošu īstajam karalim.
Dinerīsa, tās ir pūķu olas no Ēnu zemes aiz Ašaī.
Gadsimtu gaitā pārakmeņojušās, bet vienmēr būs skaistas.
Paldies, maǵistr!
Skaista ķēve.
Sīr Džorah, es neprotu dotraku valodā pateikties.
Dotraku valodā nepateicas.
Dari viņu laimīgu.
Nē.
Vai tu runā kopīgā mēlē?
Nē.
-Vai proti pateikt tikai "nē"? -Nē.
Velnēn, vai bija grūta nakts?
Būs brīnums, ja kādā brīdī tas viss nenāks atpakaļ.
-Nedomāju, ka esat mednieks. -Mans šķēps vienmēr trāpa.
Ja samaksā, tās vairs nav medības.
-Vai joprojām esi tikpat prasmīgs? -Nē, bet prasmīgāks par jums.
Es zinu, ka daudz prasu. Paldies, ka piekriti.
Lūdzu tikai tāpēc, ka tu man esi vajadzīgs.
Tu esi uzticams draugs.
Pēdējais uzticamais draugs.
-Ceru, ka labi kalpošu. -Protams.
Un es parūpēšos, lai neizskaties tik drūms.
Aiziet! Medīsim mežacūkas!
Nāc!
Apstājies!
Vai tu esi galīgi traks?
-Viņš mūs redzēja! -Viss ir kārtībā.
-Viņš mūs redzēja! -Es dzirdēju.
Tev padodas kāpelēšana.
-Cik tev gadu? -Desmit.
Kas tik mīlas vārdā nav jādara...
Tulkojusi Zane Linde