IGRA PRESTOLA
Dobro došli, lorde. Velemeštar Piseli je sazvao Malo veće.
Traži se vaše časno prisustvo. -Neka se devojke smeste.
Vratiću se za večeru. Džori, idi s njima. -Da, gospodaru.
Ako želite da se presvučete u nešto pristojnije...
Hvala bogovima što ste ovde, Stark.
Krajnje je vreme za strogo severnjačko vođstvo.
Drago mi je da štitiš presto. -Izdržljiva starudija.
Koliko ga je kraljevskih guzica glancalo? Kako se ono kaže?
Kralj sere, a desnica čisti.
Lep oklop. Nema ni ogrebotine. -Znam.
Ljudi već godinama potežu mač na mene, ali stalno promašuju.
Onda si pametno birao protivnike. -Imam dara za to.
Sigurno ti je čudno što ulaziš u ovu prostoriju.
Stajao sam ovde kad se to dogodilo.
Brat ti je bio hrabar. I otac.
Nisu zaslužili da tako umru. Niko ne zaslužuje da tako umre.
Samo si posmatrao? -Petsto ljudi je samo posmatralo.
Svi veliki vitezovi kraljevstva. Misliš da je iko prstom mrdnuo?
Ne, lorde Stark.
Petsto ljudi, a bilo je tiho kao u grobnici.
Osim vrisaka, naravno. I smeha Ludog kralja.
A kasnije, dok sam gledao kako Ludi kralj umire,
prisetio sam se kako se smejao tvom ocu dok je goreo
i osećao sam kao da je to pravda.
To govoriš sebi noću? Da si sluga pravde?
Da si svetio mog oca kad si zabio mač u leđa Erisa Targarjena?
Reci mi... Da sam ubo Ludog kralja u stomak, a ne u leđa,
da li bi mi se više divio?
Dobro si ga služio dok je bilo sigurno služiti ga.
Lorde Stark...
Lorde Varis. -S tugom sam primio vesti o nevoljama na putu.
Svi se molimo za oporavak princa Džofrija.
Šteta što se niste molili za mesarevog sina.
Renli, dobro izgledaš. -A ti izgledaš umorno od puta.
Rekao sam da sastanak može da sačeka. -Pazimo na kraljevstvo.
Dugo se nadam da ću vas upoznati, lorde Stark.
Gospa Kejtlin me je sigurno spomenula. -Jeste, lorde Beliš.
Čujem da ste poznavali i mog brata Brendona. -Više nego dobro.
Još nosim beleg tog poznanstva. Od pupka do ključne kosti.
Izabrali ste pogrešnog muškarca za dvoboj. -Nisam izabrao muškarca.
Izabrao sam Kejtlin Tuli.
Sigurno se slažete da se za nju vredi boriti.
Ponizno se izvinjavam, lorde Stark... -Velemeštre.
Koliko je godina prošlo? Bio si mladić. -A ti služio drugom kralju.
Baš sam zaboravan.
Ovo sada pripada tebi.
Hoćemo li da počnemo? -Bez kralja?
Zima možda dolazi, ali se to ne može reći za mog brata.
Njegova Milost ima mnogo briga.
Nama poverava one sitnije, da mu olakšamo breme.
Mi smo gospodari malih briga.
Moj brat želi turnir u čast imenovanja lorda Starka. -Koliko?
40.000 zlatnih zmajeva pobedniku, 20.000 drugome,
20.000 prvom u streljaštvu. -Može li riznica da plati troškove?
Moraću da pozajmim od Lanistera. Dugujemo im već tri miliona.
Šta je još 80.000? -Kažeš da Kruna duguje tri miliona?
Šest miliona. -Kako ste to dopustili?
Gospodar kovnica nalazi novac, a kralj i desnica ga troše.
Džon Erin ne bi dopustio da Robert dovede kraljevinu na prosjački štap.
Lord Erin je davao mudre i razborite savete,
ali veličanstvo ga nije slušalo. -Zove to "brojanjem novčića".
Razgovaraću s njim. Ovaj turnir ne možemo da dozvolimo sebi. -Kako želite,
ali bolje da napravimo plan. -Nema plana!
Dok ne razgovaram s Robertom.
Oprostite mi, gospodo. Dugo sam jahao. -Vi ste Kraljeva desnica.
Mi smo vama na usluzi.
Hajde, skoro je zaraslo.
Ružno je. -Kralj mora da nosi ožiljke. Borio si se sa jezovukom.
Ti si ratnik, kao tvoj otac. -Nisam kao on.
Nisam se borio. Ugrizao me je, a ja sam samo vrištao.
I Starkove kćerke su to videle. -To nije istina. Ubio si zver.
Poštedeo si devojku jer tvoj otac voli njenog oca. -Nisam.
Kad je Eris Targarjen vladao, tvoj otac je bio pobunjenik i izdajnik.
Jednog dana ćeš ti vladati i istina će biti ono što ti kažeš.
Moram li da se oženim njome? -Da.
Vrlo je lepa i mlada. Ako ti se ne sviđa,
viđaćeš je samo službeno. A kad dođe vreme,
pravićeš male prinčeve i princeze.
A ako želiš da jebeš obojene kurve, jebaćeš ih.
Ako želiš device, dobićeš ih. Ti si moj dečko
i svet će biti onakav kakav ti želiš da bude.
Učini nešto lepo za Starkovu malu. -Ne želim. -Ali hoćeš.
Povremena dobrota može da te poštedi nevolja.
Dajemo severnjacima previše moći. Misle da smo jednaki.
Kako bi ti to rešio? -Udvostručio bih im poreze
i morali bi da daju 10.000 ljudi kraljevskoj vojsci. -Vojsci?
Zašto da lordovi imaju vojske? To je primitivno!
Ništa bolje od brdskih plemena. Treba nam odana stajaća vojska
koju bi obučavali iskusni ratnici, a ne seljaci koji ne umeju s kopljem.
A ako se severnjaci pobune? -Pregazio bih ih.
Zauzeo bih Zimovrel i postavio bih odanog gospodara Severa.
Možda strica Kevana. -A ti vojnici bi se borili za tebe ili za svog lorda?
Za mene. Ja sam im kralj. -Ali napao si im domovinu
i tražio da ubiju svoju braću. -Ja ne tražim.
Sever ne može da savlada niko spolja. Suviše je velik i divalj.
A kad zima dođe, sedam bogova ne bi spasilo tebe ni tvoju vojsku.
Dobar kralj zna kad treba da čuva snagu.
I kad treba da uništi svoje neprijatelje.
Dakle, slažeš se da su Starkovi neprijatelji?
Svi koji nisu su mi neprijatelji.
Dosta, mlada damo. Jedi hranu.
-Vežbam. -Za šta?
Za princa! -Arja Stark!
On je lažov i kukavica!
I ubio je mog prijatelja. -Pseto ga je ubio.
Pseto radi šta mu princ kaže.
Glupa si! -Ti lažeš,
a da si rekla istinu, Mika bi bio živ.
Dosta!
Šta se događa?
Arja bi se radije ponašala kao zver, nego kao dama.
Idi u sobu. Razgovaraćemo kasnije.
Ovo je za tebe, ljubavi.
To je od istog lutkara koji pravi lutke za princezu Mirselu.
Sviđa ti se?
Nisam se igrala s lutkama od osme godine.
Smem da idem? -Jedva da si jela.
U redu je. Idi.
Rat je lakši od kćerki.
Odlazi! -Arja, otvori vrata!
Mogu li da uđem?
Čiji je to mač? -Moj.
Daj mi ga.
Znam ovu oznaku. Ovo je Mikenov rad.
Odakle ti?
Ovo nije igračka. Gospe ne treba da se igraju mačevima.
Nisam se igrala. I ne želim da budem gospa.
Dođi.
Šta ćeš s ovim?
Zove se Igla.
Mač s imenom.
Koga si nameravala da probodeš Iglom? Sestru?
Znaš li bar nešto o mačevanju? -Za ubadanje služi špic.
To i jeste suština.
Pokušala sam da naučim.
Tražila sam od Mike da vežba sa mnom.
Ja sam to tražila. To je bila moja krivica.
Ne, mila moja. Nisi ti ubila kasapinovog sina.
Mrzim ih. Sve ih mrzim. Pseto, kraljicu i kralja. I Džofrija i Sansu.
Sansu su dovukli pred kralja i kraljicu
i tražili su od nje da kaže da je princ lažov.
I od mene!
I jeste lažov! -Tiše! Slušaj me.
Sansa će se udati za Džofrija.
Ne može da ga izda. Mora da bude na njegovoj strani čak i kad greši.
Kako možeš da dopustiš da se uda za nekog takvog?
Pogledaj me. Ti si od Starka iz Zimovrela. Znaš naše reči.
Zima dolazi.
Ti si rođena u Dugo leto. Nisi poznavala ništa drugo.
Ali sada zima zaista dolazi. A zimi moramo da se štitimo.
Da štitimo jedni druge. Sansa ti je sestra.
Ne mrzim je. Ne stvarno.
Neću da te plašim, ali neću ni da te lažem. Došli smo na opasno mesto.
Ne možemo da vodimo ratove među sobom. U redu?
Izvoli, tvoj je.
Mogu da ga zadržim? -Samo nemoj da ubodeš sestru njime.
Ako ćeš da imaš mač, bolje nauči da ga koristiš.
Ne slušaj je. Sve vrane lažu.
Znam priču o vrani. -Mrzim tvoje priče.
Znam priču o dečaku koji je mrzeo priče.
Mogu da ti pričam o Ser Dankanu Visokom. To su ti omiljene priče.
Nisu. Omiljene su mi bile strašne priče.
Drago letnje dete, šta ti znaš o strahu?
Strah je za zimu, kad sneg padne stotinu stopa visoko.
Strah je za dugu noć kad Sunce godinama krije lice,
a deca se rađaju, žive i umiru u tami.
To je vreme za strah, mladi gospodaru,
kad beli hodači idu kroz šume.
Pre mnogo hiljada godina, noć je trajala čitavo jedno pokoljenje.
Kraljevi su se smrzavali u zamkovima, kao i pastiri u kolibama.
A žene su davile svoju decu da ne bi gledale kako umiru od gladi.
Plakale su i osećale kako im se suze smrzavaju na obrazima.
Takve priče voliš?
U toj tami, Tuđini dođoše prvi put.
Na mrtvim konjima su opustošili gradove i kraljevstva,
loveći sa svojim čoporima bledih paukova velikih kao psi.
Šta mu sad pričaš? -Ono što mladi gospodar želi da čuje.
Idi da večeraš. Želim da budem sam s njim.
Jednom mi je rekla da je nebo plavo
jer živimo u oku plavookog diva Makombera. -Možda živimo.
Kako se osećaš?
Još se ničega ne sećaš?
Brene, video sam te kako se penješ hiljadu puta. Po vetru i kiši.
Hiljadu puta i nikad nisi pao. -Sad jesam.
Istina je, zar ne? Ono što meštar Luvin kaže za moje noge?
Radije bih bio mrtav. -Nemoj to nikad da govoriš.
Radije bih bio mrtav!
Ovde ima manje očiju, ali ipak previše.
Prošlo je devet godina otkad nisam bila ovde.
Ni prošli put niko nije znao ko sam.
Gospo... -Dobro došli u Kraljevu Luku, gospo Stark.
Ako nemate ništa protiv, pođite s nama. -Imam. Zašto?
Naređeno nam je da vas otpratimo u grad. -Naređeno?
Ne znam ko vam naređuje, ali... -Za mnom, gospo Stark.
Ket! Idite gore!
Ti mali crve! Zar misliš da sam jeftina kurva koju možeš da dovučeš...
Nisam želeo da te uvredim. Pogotovo tebe.
Kako se usuđuješ da me dovedeš ovamo?
Zar si poludeo? -Ovde te neće tražiti. Zar nisi to htela?
Zaista mi je žao zbog lokacije. -Kako si znao da dolazim?
Dobar prijatelj mi je rekao.
Ledi Stark... -Lorde Varis.
Prava je radost videti vas posle toliko godina. Vaše jadne ruke.
Kako ste vi znali da dolazim? -Znanje je moj posao.
Jeste li kojim slučajem doneli bodež sa sobom?
Moje ptičice su svuda. Čak i sa severa mi šapuću najčudnije priče.
Valirijski čelik. -Znate li čiji je to bodež?
Priznajem da ne znam.
Ovo je istorijski dan. Nešto što ti ne znaš, a ja znam.
Postoji samo jedan takav bodež u Sedam kraljevstava.
Moj je. -Tvoj? -Bio je. Do turnira za imendan princa Džofrija.
Kladio sam se na ser Džejmija, kao što bi svako normalan.
Ali kad ga je Vitez od Cveća zbacio s konja, neko je dobio moj bodež.
Ko?
Tirion Lanister. Bauk.
Da je to pravi mač, bio bi mrtav!
Lord Snežni je odrastao u zamku i pljuvao je na vama slične.
Pipe, da li misliš da kopile Neda Starka krvari kao ostali?
Sledeći!
Lorde Snežni, čini se da ste najmanje beskorisna osoba.
Idite na pranje! Više od ovog ne mogu da svarim u jednom danu!
Šarmantan čovek. -Ne treba da bude šarmantan.
Treba da pretvori ove lopove i begunce u vojnike Noćne straže.
Kako to ide, komandire Mormont? -Polako.
Došao je gavran za sina Neda Starka.
Dobre vesti ili loše? -Oboje.
Lorde Stark...
Želeo sam da vam ovo dam ranije. Zaboravan sam ovih dana.
Jutros je stigao gavran iz Zimovrela.
Dobre vesti?
Možda biste želeli da ih podelite sa suprugom.
Moja žena je u Zimovrelu. -Stvarno?
Mislio sam da je najbezbednija ovde.
Ovo je jedno od nekoliko svratišta koje posedujem.
Baš si smešan.
Vrlo smešan. -Nede!
Starkovi... Nagla ćud i spori um.
Slomio si mi nos, kopile!
Sad izgledaš bolje.
Da te bacimo preko Zida, koliko bi padao?
Pitam se da li bi te pronašli pre vukova.
Šta gledaš, kepecu? -Gledam tebe.
Da, imaš zanimljivo lice.
Svi imate posebna lica. -Šta te briga za naša lica?
Mislim da bi sjajno krasila koplja u Kraljevoj Luci.
Možda napišem nešto o tome svojoj sestri kraljici.
Razgovaraćemo kasnije, lorde Snežni.
Svi su znali kakvo je ovo mesto, ali niko mi nije rekao. Niko osim tebe.
Moj otac je znao, ali me je ostavio da trunem na Zidu.
I Grena je njegov otac ostavio. Ispred kuće, kad je imao tri godine.
Pipa su ulovili kako krade kotur sira.
Njegova mlađa sestra nije jela tri dana.
Mogao je da izgubi desnu ruku ili da ide na Zid.
Raspitao sam se o njima. Zanimljive priče. -Mrze me jer sam bolji.
Oni nisu imali sreću da ih podučava mačevalac kao tvoj ser Rodrik.
Sumnjam da su i držali pravi mač pre dolaska ovde.
Tvoj brat Bren.
Probudio se.
Optužiti kraljičinog brata zbog Brendona je ravno veleizdaji.
Imamo dokaz. Imamo bodež. -Tirion će reći da mu je ukraden.
A drugi svedok je ostao bez grla
zahvaljujući dečakovom jezovuku.
Petir nam je obećao pomoć u otkrvanju istine. On mi je kao mlađi brat.
Nikad me ne bi izdao. -Zbog nje ću pokušati da vas održim u životu.
Jalov posao, priznajem, ali tvojoj ženi nikad ništa nisam mogao da odbijem.
Neću to da ti zaboravim. Pravi si prijatelj. -Nemoj nikome da kažeš.
Moram da pazim na reputaciju.
Kako si mogao da budeš tako glup? -Smiri se. -On je desetogodišnjak.
Na šta si mislio? -Na nas. Kasno je da se sad žališ.
Šta im je dečak rekao? -Ništa. Ničeg se ne seća.
Zašto onda besniš? -Šta ako se priseti?
Ako kaže ocu šta je video... -Reći ćemo da je lagao. Ili sanjao.
Mislim da možemo da nadmudrimo desetogodišnjaka. -A mog muža?
Ratovaću s njim ako treba. Mogu da napišu baladu o nama.
"Rat za Serseinu pičku."
Pusti me! -Nikad. -Pusti me.
Dečak neće progovoriti. Ako progovori, ubiću ga.
Njega, Neda Starka, kralja i ostale dok ne ostanemo sami na svetu.
Volela bih da vidim devojčice. -Suviše je opasno.
Samo na kratko. -Dok ne saznamo ko su nam neprijatelji...
Znam da su to uradili Lanisteri. Osećam to u kostima.
Maloprstić ima pravo. Ne mogu ništa bez dokaza. -A ako nađeš dokaze?
Izaći ću pred Roberta i nadaću se da je još čovek koga sam znao.
Čuvaj se na drumu. Tvoja ćud je opasna. -Moja ćud?
Bogova mi, juče si umalo ubio Maloprstića.
Još te voli. -Zaista?
Idi.
Mnogo je vremena prošlo, ali još se sećam svih lica.
Sećaš li se ti svog prvog?
Naravno, Milosti. -Ko je to bio?
Tirošijac. Nikad mu nisam saznao ime.
Kako si to uradio? -Koplje kroz srce.
Brza smrt. Srećom za tebe.
Moj je bio neki Tirel u bici kod Letnjeg dvora.
Konja mi je pogodila strela pa sam se peške vukao kroz blato.
Na mene se zaleteo taj glupavi, visoki, koščati dečko.
Mislio je da može da završi pobunu jednim udarcem mača.
Oborio sam ga čekićem. Bogovi, koliko sam tada bio jak!
Ulubio sam mu oklop na grudima.
Verovatno sam mu polomio sva rebra.
Stajao sam nad njim s čekićem i pre nego što sam ga udario,
povikao je: "Čekaj!"
Nikad ne kažu kako se svi useru. Tog dela nema u pesmama.
Glupi dečak.
Sad mi se Tireli klanjaju kao svi ostali.
Mogao je da čeka na obodu bitke sa pametnim momcima
i danas bi bio nesrećan zbog žene, sinovi bi mu bili nezahvalni,
a on bi se noću budio tri puta da piša u noćnu posudu. Vina!
Lansel. Bogova mi, glupog li imena!
Lansel Lanister! Ko je tebi dao ime?
Neka budala koja zamuckuje?
Šta radiš?
Prazan je, Milosti. -Kako to misliš?
Nema više vina. -To znači biti prazan? Onda donesi još.
Reci rođaku da uđe. Kraljeubico, uđi!
Okružen sam Lanisterima.
Kad god zatvorim oči, vidim njihovu zlatnu kosu
i njihova samozadovoljna lica.
Sigurno ti je ponos povređen što stojiš tamo kao nekakav stražar.
Džejmi Lanister, sin moćnog Tivina.
Prisiljen da čuva vrata dok njegov kralj jede, pije, sere i jebe.
Hajde, pričamo ratne priče. Kog si ti prvog ubio? Ne računamo matorog.
Jednog od razbojnika iz Bratstva. -Bio sam tamo tog dana.
Bio si samo štitonoša. Imao si 16 godina.
Ti si ubio Sajmona Toima povratnim udarcem.
Najbolji potez koji sam ikad video. -Toim je bio dobar borac.
Ali nije bio izdržljiv.
Tvoj razbojnik? Da li je imao poslednje reči?
Odrubio sam mu glavu, pa nije.
A Eris Targarjen? Šta je rekao Ludi kralj kad si ga ubo u leđa?
Nikad te to nisam pitao. Da li je te nazvao izdajnikom?
Da li je tražio milost?
Rekao je istu stvar koju je govorio satima.
"Spalite ih sve."
Je li to sve, Milosti?
Dotraci kupuju svoje robove? -Dotraci ne veruju u novac.
Većinu robova su dobili kao poklon. -Od koga?
Ako vladate gradom i dolazi horda, imate dva izbora:
Platite im danak ili se borite. Većini je izbor lak.
Ponekad to nije dovoljno. Ponekad kala uvredi količina robova.
Ili su možda muškarci slabi, a žene ružne.
Ponekad kal odluči da se njegovi nisu dugo borili i da im trebaju vežbe.
Recite im da stanu. -Želite da cela horda stane? Na koliko dugo?
Dok ja ne naredim drugačije. -Učite da govorite kao kraljica.
Ne kao kraljica, kao kalisi.
Kako se usuđuješ? Da meni zapovedaš? Meni?
Niko ne zapoveda zmaju! Ja sam gospodar Sedam kraljevstava!
Ja ne primam zapovesti od divljaka ili njihovih kurvi. Čuješ li me?
"Želite li da umre, kalisi?"
Rakaro pita da li želite da ga ubije. -Ne!
"Možda će uvo slušati ako ga skinemo s glave."
Trebalo bi da mu uzmeš uvo, da ga naučiš poštovanju. -Nemoj da mu naudiš.
Reci mu da ne želim da povredi mog brata.
"Kalisi ne želi da ga povrediš."
Mormonte, ubij ove dotračke džukele!
Ja sam ti kralj!
Hoćemo li da se vratimo u kalasar, kalisi?
Ti hodaj!
Želeo sam da budem ovde kad prvi put ugledaš ovo.
Odlazim ujutro. -Odlaziš? -Ja sam Prvi izvidnik.
Moja služba je tamo. Dobili smo uznemirujuće vesti. -Kakve?
Onakve kojima ne želim da verujem. -Spreman sam. Neću da te razočaram.
Ne ideš.
Nisi rendžer, Džone. -Ali bolji sam... -Nisi bolji ni od koga!
Ovde čovek dobija ono što zasluži, kad to zasluži.
Razgovaraćemo kad se vratim.
Medveđa muda. -Šališ se! -I njegov mozak, utrobu, pluća i srce,
sve proprženo u njegovoj masti. Kad si sto milja udaljen od Zida
i nisi jeo nedelju dana, ništa ne ostavljaš vukovima.
Kakav ukus imaju medveđa muda? -Žilava su.
A vi, gospodaru, koja je najčudnija stvar koju ste pojeli?
Računaju li se ženske iz Dornea?
Dakle, putuješ kraljevstvom i hvataš lopuže i kradljivce konja
pa ih dovodiš ovamo kao regrute? -Da.
Ali nisu svi zločinci. Neki su samo siromasi koji traže redovan obrok.
Ima i bogataša koji traže slavu. -Pre će naći jelo, nego slavu.
Noćna straža ti je šala, zar ne? To smo mi za tebe, Lanistere?
Vojska luda u crnom? -Nemate dovoljno ljudi da budete vojska,
a osim Jorena, niko nije baš smešan.
Nadam se da sad imate zanimljive priče za Kraljevu Luku.
Da imate o čemu da razmišljate dok pijuckate vino po kuplerajima.
Pola momaka koje ste videli će umreti severno od Zida.
Možda ih ubije sekira divljaka, možda bolest,
a možda samo hladnoća. Umiru u mukama.
I to rade kako bi punačka gospoda kao vi mogla da uživa
u mirnim i prijatnim letnjim popodnevima.
Ti misliš da sam punačak?
Slušaj, Bendžene. Mogu li da te zovem tako? -Kako god.
Ne znam kako sam te uvredio. Divim se Noćnoj straži.
I tebi kao Prvom rendžeru. -Brat mi je jednom rekao
da ne verujem ničemu što neko kaže pre reči "ali".
Ali ne verujem da iza Zida vrebaju divovi, demoni i beli hodači.
Jedina razlika između nas i divljaka je to
što su naši preci završili na dobroj strani Zida kad je Zid nastao.
Imaš pravo.
Divljaci nisu drugačiji od nas. Možda su grublji,
ali su od mesa i kosti. Znam da ih nađem i ubijem.
Ali nisam zbog divljaka budan noćima.
Nikad nisi bio severno od Zida i nemoj da mi pričaš čega ima tamo.
Ideš dole? -Da. -Drži se i čuvaj toplotu.
Uživaj u glavnom gradu. -Uvek.
Mislim da počinjem da mu se sviđam.
Ide dole? -Da. U tunel pa na drugu stranu.
Biće severno od Zida mesec ili dva.
Ti isto ideš u Kraljevu Luku? -Prekosutra.
Polovinu regruta dobijam iz njihovih tamnica. -Putujmo zajedno.
Koristilo bi mi dobro društvo. -Putujem jeftino, gospodaru.
Ovaj put ne. Spavaćemo u najboljim zamcima i krčmama.
Niko ne odbija Lanistere.
"At jakar. -Athjahakar."
"Ath ja haker. -Athjahakar."
"Athjahakar." -Tako je, kalisi.
Šta radiš? -Kad ste poslednji put krvarili, kalisi?
Promenili ste se, kalisi.
"To je blagoslov Velikog Pastuva."
Za čoveka na konju, zakrivljena oštrica je dobra stvar.
Laka je za rukovanje. To je dobro oružje za dotračkog ratnika.
Ali ako je protivnik u punom oklopu?
Arak neće probiti čelik.
Tad teški mač ima prednost.
Napravljen je za probijanje oklopa.
"Dotraki ne nose čelične haljine." -Oklop.
Oklop čini čoveka "vroz". -Sporim.
Istina, ali i čuva njegov život.
"Otac me je naučio kako da se borim.
Naučio me je da brzina pobeđuje veličinu."
"Čuo sam da je tvoj otac bio slavan ratnik."
"Bio je jahač Kala Barboa."
"A tvoj otac, Džora Andalski? I on je bio ratnik?"
Još uvek je.
Veoma častan čovek. A ja sam ga izdao.
"Kalisi želi da jede nešto drugačije. Ubijte zečeve."
"Nema zečeva. -Onda nađite patke. Voli patke."
"Jesi li videla patke, ženo? Nema patki, ni zečeva.
Imaš li oči, ženo?
Onda psa. Videla sam mnogo pasa."
Mislim da ne želi da jede pse.
Kalisi ima dete u sebi.
Istina je. Dva meseca nije krvarila. Stomak joj je nabrekao.
"Blagoslov Velikog Pastuva." -Ne želi da jede konjetinu.
Reći ću momcima da zakolju kozu za večeru.
Moram da odjašem u Kohor.
Ali jašemo u Vas Dotrak. -Ne brini. Stići ću vas.
Hordu je lako pronaći.
Nemoj da stojiš tako mirno. Teže je pogoditi pokretnu metu.
Osim tebe. Ti se previše krećeš. Mogao bih da ispružim mač
i pustim te da obaviš ostatak.
Koliko ste zima videli, gospodaru Tirione?
Osam. Ne, devet. -Sve su bile kratke.
Kažu da je zima mog rođenja bila duga tri godine, meštre Emon.
Ovo leto je trajalo devet godina.
Ali izveštaji iz Citadele govore da su dani sve kraći.
Na kraju Starkovi uvek imaju pravo: Zima dolazi.
Ova će biti duga i s njom će doći mračne stvari.
Svakog meseca hvatamo sve više divljaka. Beže na jug.
Oni koji beže kažu da su videli bele hodače.
A ribari iz Lanisgrada kažu da vide sirene.
Jedan naš rendžer se kune da su ubili njegove drugove.
Kleo se u to do trena kad mu je Ned Stark odrubio glavu.
Noćna straža je jedino što stoji
između kraljevstva i onoga što leži iza.
A postali smo vojska nedisciplinovanih dečaka
i umornih staraca. Sad nas ima manje od hiljadu.
Ne možemo da držimo druga utvrđenja na Zidu.
Ne možemo dobro da patroliramo divljinom.
Imamo jedva dovoljno da naoružamo i nahranimo momke.
Vaša sestra sedi uz kralja. Recite joj da nam treba pomoć.
Kad zima dođe, neka nam bogovi budu u pomoći ako nismo spremni.
"Dečak je."
"Otkud znaš?"
"Znam."
Žao mi je što odlaziš, Lanistere.
Ili ja, ili ova hladnoća.
A ona ne ide nikuda. -Hoćeš li stati u Zimovrelu?
Mislim da hoću.
Nema mnogo perjanih kreveta odavde do Kraljeve Luke.
Ako vidiš mog brata Brena, reci mu da mi nedostaje.
Reci da bih ga posetio da mogu. -Naravno.
Više neće moći da hoda.
Ako će biti bogalj, bolje da bude bogat bogalj.
Čuvaj se, Snežni. -Zbogom, gospodaru.
Kasniš, dečače.
Sutra ćeš biti ovde u podne. -Ko si ti?
Tvoj učitelj plesa. Sirio Forel.
Sutra ćeš ga uhvatiti. Sad ga digni.
To nije dobar način, momče.
Ovo nije velik mač kome su potrebne dve ruke.
Pretežak je. -Težak je koliko treba da bude da ojačaš.
Ovako. Potrebna ti je samo jedna ruka.
Stojiš nepravilno. Okreni se na stranu.
Tako.
Mršav si. To je dobro. Meta je tako manja.
Sad da vidim kako držiš mač.
Držanje mora da bude nežno. -Šta ako mi ispadne?
Čelik mora da bude deo tvoje ruke. Može li da ti ispadne deo ruke? Ne!
Sirio Forel je devet godina bio prvi mač morskog gospodara Bravosa.
On zna ove stvari. Samo me ti slušaj, dečače. -Ja sam devojčica.
Dečak, devojčica. Ti si mač. To je sve.
Ovako se drži. Ne držiš bojnu sekiru, držiš... -Iglu!
Tako je. Sad ćemo zaplesati.
Zapamti, dete. Ne učimo ples Vesterosa.
Viteški ples. Zamahivanje i mlaćenje!
Ovo je ples Bravosa, ples vode.
Hitar i iznenadan.
Svi ljudi su sazdani od vode. Znaš li to?
Ako ih probodeš, voda iscuri i oni umru.
Sad ćeš pokušati da me udariš.
Gore!
Mrtva si!
Jako si mrtva!
Prevod: Aleksandra Rajković po motivima istoimenog romana
u izdanju IP Laguna i prevodu Nikole Pajvančića