Välkommen, Lord Stark.
Övermäster Pycelle sammankallar det mindre rådet.
Ni förväntas närvara.
Gör flickorna hemmastadda. Jag är tillbaka till middagen.
- Jory, gå med dem. - Ja, ers nåd.
Om ni vill byta om till nåt mer passande...
Tacka gudarna att du är här, Stark.
Det är på tiden att vi får ett kraftfullt nordiskt ledarskap.
Det gläder mig att du vaktar tronen.
Stabil rackare.
Undrar just hur många kungarövar som polerat den?
Hur brukar man säga?
Kungen skiter och kungens hand torkar upp.
Tjusig rustning.
- Inte en repa. - Jag vet.
Folk svingar sina svärd mot mig, med de tycks alltid missa.
Då har du valt dina motståndare väl.
Jag har den förmågan.
Det måste kännas märkligt för dig att komma in här.
Jag stod precis här när det hände.
Han var väldigt tapper, din bror.
Även din far.
De förtjänade inte en sådan död.
Ingen förtjänar att dö så.
Men du bara stod där och såg på.
500 män bara stod där och såg på.
De sju konungarikenas främsta riddare.
Tror du nån sa ett ord, eller lyfte ett finger?
Nej, Lord Stark.
500 män, och detta rum var tyst som i ett gravvalv.
Förutom skriken förstås,
och galne kungens skratt.
Och senare...
när jag såg galne kungen dö,
då mindes jag hur han hade skrattat när din far brändes.
Det kändes som om rättvisa skipades.
Är det vad du intalar dig själv om nätterna?
Att du tjänar rättvisan?
Att du hämnades min far när du stack svärdet i Aerys Targaryens rygg?
Säg mig, om jag hade stuckit svärdet i hans mage istället för rygg,
skulle du då ha beundrat mig mer?
Du tjänade honom väl... så länge det var säkert.
Lord Stark.
Lord Varys.
Jag blev förfärad när jag hörde om era bekymmer på Kungsvägen.
Vi ber alla för prins Joffreys fullständiga tillfrisknande.
Synd att ni inte bad för slaktarens son.
Renly! Du ser kry ut.
Och du ser trött ut efter resan.
Jag sa att mötet kunde vänta en dag, men...
Men vi har ett kungarike att sköta.
Jag har länge velat träffa dig, Lord Stark.
Lady Catelyn har säkert nämnt mig.
Det har hon, Lord Baelish.
Du kände tydligen även min bror Brandon.
Alltför väl. Jag bär ännu ett tecken på hans uppskattning...
från naveln till nyckelbenet.
Du valde nog fel man att duellera med.
Det var inte mannen jag valde.
Det var Catelyn Tully.
En kvinna värd att slåss för, inte sant?
Jag ber ödmjukast om ursäkt, Lord Stark.
Övermäster.
Hur många år sen sist?
- Du var en ung man. - Och du tjänade en annan kung.
Vad glömsk jag är.
Den här tillhör dig nu.
Ska vi börja?
- Utan kungen? - Vintern närmar sig,
men detsamma gäller tyvärr inte min bror.
Hans nåd har många åtaganden.
Vissa små ärenden överlåter han på oss för att bördan ska lättas.
Vi är de små ärendenas herrar.
Min bror vill att vi arrangerar en tornering
för att fira Lord Starks utnämning till kungahand.
Hur mycket?
40 000 gulddrakar till vinnaren,
20 000 till andraplatsen.
20 000 till vinnaren i bågskytte.
Klarar stadskassan en sådan utgift?
Jag får låna. Familjen Lannister förväntas bidra.
Vi är redan skyldig Lord Tywin tre miljoner. Vad gör ytterligare 80 000?
Menar du att kronan har tre miljoner i skuld?
Jag menar att kronan har sex miljoner i skuld.
Hur kunde ni låta detta ske?
Pengaförvaltaren får fram pengarna. Kungen och hans hand spenderar dem.
Jag vägrar tro att Jon Arryn lät Robert göra riket bankrutt.
Lord Arryn gav visa och förnuftiga råd,
men dessvärre lyssnar inte alltid hans majestät.
"Räkna småmynt", kallar han det.
Jag ska tala med honom imorgon.
Torneringen är en utsvävning vi inte har råd med.
Som du vill. Men det är bäst att vi börjar planera.
Det blir inga planer... förrän jag talat med Robert.
Förlåt mig, mina herrar. Jag är...
- Det har varit en lång resa. - Du är konungens hand, Lord Stark.
Vi följer dina önskemål.
- Aj! - Sluta, det är nästan läkt.
- Det är fult. - En kung ska ha ärr.
Du bekämpade en skräckvarg. Du är en krigare som din far.
Nej, inte alls. Jag bekämpade inget. Den bet mig och jag bara skrek.
Och flickorna Stark såg på, båda två.
Det är inte sant. Du dödade besten.
Du lät flickan komma undan på grund av den kärlek far hyser för hennes far.
Nej, jag...
När Aerys Targaryen satt på järntronen var din far rebell och förrädare.
En vacker dag sitter du på tronen och då är sanningen som du ser den.
Måste jag gifta mig med henne?
Ja.
Hon är mycket vacker och ung.
Gillar du henne inte behöver ni bara träffas i formella sammanhang,
och när tiden är inne, göra små prinsar och prinsessor.
Och om du hellre knullar målade horor, så gör du det.
Om du hellre ligger med ädla oskulder, så blir det så.
Du är min älskade gosse och världen kommer att bli precis som du vill ha den.
Gör nåt fint för Starkflickan.
- Jag vill inte. - Men det ska du.
Lite vänlighet då och då underlättar för dig i framtiden.
Vi ger nordborna för mycket makt.
De ser sig som våra jämlikar.
Hur skulle du hantera dem?
Jag skulle dubbla deras skatt
och begära 10 000 man till den kungliga armén.
En kunglig armé?
Varför ska varje lord härska över sina egna män?
Det är primitivt, inte bättre än bergsfolken.
Vi bör ha en stående armé av män som är lojala mot kronan
och utbildade av erfarna soldater,
istället för en bunt bönder som aldrig har hållit i ett spjut.
Och om nordborna gör uppror?
Då krossar jag dem,
tar Vinterhed i besittning och utser en av kronans lojala till Nordens väktare.
Morbror Kevan kanske.
Och skulle de 10 000 soldaterna från norr slåss för dig eller för sin lord?
För mig. Jag är deras kung.
Men du har ju invaderat deras hemland
- och bett dem döda sina bröder. - Jag ber inte.
Norden kan inte tas i besittning, inte av en utomstående.
Det är för stort och för vilt.
Och när vintern kommer
kan inte de sju gudarna tillsammans rädda er.
En skicklig kung vet när han ska spara på kraften...
och när han ska förgöra sina fiender.
Så du håller med...
om att Stark är våra fiender?
Alla som inte är vi... är fiender.
Det räcker, unga fröken. Ät din mat.
- Jag tränar. - För vad?
- Prinsen. - Arya, sluta!
Han är en lögnare och en ynkrygg, han dödade min vän.
Fähunden dödade din vän.
Fähunden gör det prinsen ber om.
- Du är en idiot. - Du ljuger. Om du talade sanning
skulle Mycah leva nu.
Det räcker!
Vad är det som pågår?
Arya uppför sig hellre som en best än en dam.
Gå till ditt rum. Vi talas vid senare.
Den är till dig, mitt hjärta.
Samma dockmakare gör prinsessan Myrcellas leksaker.
Gillar du den inte?
Jag har inte lekt med dockor sen jag var åtta.
- Får jag lämna bordet? - Du har knappt ätit nåt.
Det gör inget. Gå du.
Krig var lättare än döttrar.
Stick!
Arya, öppna dörren.
Får jag komma in?
- Vems svärd är det? - Mitt.
Ge mig det.
Jag känner igen tillverkarens märke. Det är Mikkens.
Varifrån har du fått det?
Det är ingen leksak.
- Fröknar ska inte leka med svärd. - Jag lekte inte.
Och jag vill inte vara en fröken.
Kom här.
Vad ska du ha det här till?
Det kallas Nålen.
Ett svärd med ett namn.
Och vem hade du tänkt spetsa med Nålen?
Din syster?
Vet du nåt alls om svärdskamp?
Stick dem med den spetsiga delen.
Det är grunden.
Jag försökte lära mig.
Jag bad Mycah att träna med mig.
Jag bad honom. Det var mitt fel.
Nej, min söta flicka. Nej, du dödade inte slaktarsonen.
Jag hatar dem. Jag hatar dem allihop.
Fähunden, drottningen, kungen,
Joffrey och Sansa.
Sansa tvingades fram inför kungen och drottningen...
och ombads kalla prinsen för lögnare.
Jag med. Han är en lögnare.
Älskling, hör på mig.
Sansa ska gifta sig med Joffrey.
Hon kan inte förråda honom.
Hon måste välja hans sida även när han har fel.
Hur kan du låta henne gifta sig med nån som han?
Se på mig.
Du är en Stark av Vinterhed. Du känner till våra uttryck.
Vintern närmar sig.
Du är född under den långa sommaren och känner inte till nåt annat.
Men nu närmar sig verkligen vintern.
Och under vintern måste vi skydda varandra
och ta hand om varandra.
Sansa är din syster.
Jag hatar henne inte.
Inte egentligen.
Jag vill inte skrämma dig, men jag vill heller inte ljuga för dig.
Vi har kommit till en farlig plats.
Vi kan inte utkämpa en strid med varandra.
Okej?
Seså. Det är ditt.
Får jag behålla det?
Försök att inte hugga din syster med det.
Om du ska äga ett svärd är det bäst att du lär dig använda det.
Lyssna inte på den. Kråkor är lögnare.
- Jag kan en saga om en kråka. - Jag hatar dina sagor.
Jag kan en saga om en pojke som hatade sagor.
Jag kan berätta om Ser Duncan den långe.
De var dina älsklingssagor.
Det var de inte alls.
Jag tyckte bäst om de läskiga sagorna.
Åh, mitt fina sommarbarn. Vad vet du om fruktan?
Fruktan kommer om vintern,
när snön ligger 30 meter djup.
Fruktan kommer om de långa nätterna, när solen gömmer sig i åratal
och barnen föds, lever och dör i mörkret.
Det är fruktans tid, min unge herre,
när de vita vandrarna rör sig i skogen.
För tusentals år sen kom en natt som varade i en hel generation.
Kungar frös ihjäl i sina slott,
precis som herdarna i sina hyddor.
Och kvinnor kvävde sina barn hellre än att se dem svälta,
och när de grät kände de hur tårarna frös till is på deras kinder.
Är det en sån berättelse du vill höra?
I detta mörker kom de vita vandrarna för första gången.
De svepte in genom städer och kungariken,
ridandes på sina döda hästar
och jagandes med sina bleka spindlar, stora som hundar...
Vad är det nu du berättar?
Bara det som unge herrn vill höra.
Ät din mat. Jag vill prata med honom.
En gång berättade hon
att himlen är blå för att vi bor inuti ögat
på en blåögd jätte vid namn Macomber.
Det kanske vi gör.
Hur mår du?
Minns du fortfarande ingenting?
Bran, jag har sett dig klättra tusentals gånger.
I blåst och i regn.
Tusentals gånger.
- Du har aldrig ramlat. - Men jag gjorde det.
Det är sant, eller hur,
det mäster Luwin säger om mina ben?
Jag är hellre död.
- Säg aldrig så. - Jag är hellre död.
Här bak finns det färre ögon, ers nåd.
Men ändå alltför många.
Det är nio år sen jag satte min fot i huvudstaden.
Inte heller då visste nån vem jag var.
Ers nåd.
Välkommen till Konungasätet, Lady Stark. Vill ni vara god och följa med?
Men jag har inte gjort nåt fel.
Vi har fått i uppdrag att eskortera er in i staden.
Fått i uppdrag?
Jag vet inte vem som ger er uppdrag, men...
Följ mig, Lady Stark.
Cat!
Seså. Gå upp med er.
Din lilla orm!
Du behandlar mig som ett bakgårdsluder som du kan släpa in i...
Jag menade inte att vanära dig.
Hur vågar du föra mig hit? Är du helt från vettet?
Här söker ingen efter dig. Det är väl det du vill?
Jag är uppriktigt ledsen...för miljön.
Hur visste du att jag skulle komma till Konungasätet?
En kär vän berättade det.
- Lady Stark. - Lord Varys.
Det är en välsignelse att få se dig igen efter alla dessa år.
Dina stackars händer.
Hur visste du att jag skulle komma?
Vetskap är mitt område, ers nåd.
Har du möjligtvis med dig dolken?
Mina små fåglar finns överallt...
även i Norden.
De viskar de märkligaste berättelser för mig.
Valyriskt stål.
Vet du vem dolken tillhör?
Det gör jag dessvärre inte.
Detta är sannerligen en historisk dag.
Något som du inte vet, men som jag vet.
Det finns bara en sådan dolk i alla De sju konungarikena.
- Den är min. - Din?
Åtminstone tills torneringen på prins Joffreys senaste namnsdag.
Jag satsade på Ser Jaime i tävlingen,
som vilken sund människa som helst.
När riddaren av blomster slog ned honom förlorade jag dolken.
Till vem?
Tyrion Lannister.
Vätten.
Grenn, visa honom vad ni bondpojkar förmår.
Hade det varit ett äkta svärd vore du död nu.
Lord Snow växte upp i ett slott där man spottade på såna som ni.
Pyp.
Tror du att Ned Starks oäkting blöder som vi andra?
Nästa!
Jaha, Lord Snow. Du är tydligen minst värdelös av alla här.
Gå och tvätta av er!
Mer än så här tål jag inte.
Vilken charmerande man.
Han behöver inte vara charmerande.
Han ska förvandla detta gäng av tjuvar och rymlingar
till Nattens väktare.
Och hur går det, kommendör Mormont?
Långsamt.
Det kom en korp...till Ned Starks son.
Goda eller dåliga nyheter?
Både och.
Lord Stark.
Jag tänkte... ge dig det här tidigare.
Jag är så glömsk numera.
En korp kom från Vinterhed imorse.
Goda nyheter?
Du kanske borde berätta det för frun.
- Min fru är i Vinterhed. - Är hon?
Ja, jag tittar på dig.
Jag tänkte att hon skulle vara säkrast här.
En av flera dylika inrättningar i min ägo.
Du är en lustig man.
En väldigt lustig man.
Ned!
Familjen Stark...
Snabba att brusa upp, långsamma att fatta.
Du bröt min näsa, din jävel!
Det är en förbättring.
Undrar när du slår i marken om vi slänger dig över muren.
Undrar om de skulle hitta dig före vargarna.
Vad stirrar du på, halvman?
Jag tittar på dig.
Ja. Du har ett mycket intressant ansikte.
Väldigt markanta drag.
Det har ni allihop.
Vad bryr du dig om våra ansikten?
Det är bara det...
De skulle passa alldeles utmärkt som dekoration på spett i Konungasätet.
Jag kanske skriver till min syster, drottningen, om det.
Vi får prata senare, Lord Snow.
Alla visste hurdant det var här, men ingen berättade nåt.
Ingen utom du.
Min far visste, ändå lämnade han mig att ruttna på muren.
Grenns far lämnade honom också...
utanför en bondgård när han var tre.
Pyp greps när han stal ost.
Hans lillasyster hade inte ätit på tre dagar.
Han fick välja - högra handen eller muren.
Jag har bett kommendören berätta. Fascinerande historier.
De hatar mig för att jag är bättre än de.
Tur att ingen av dem har tränats av en vapenmästare som din Ser Rodrik.
Jag betvivlar att nån av dem ens hållit i ett svärd
innan de kom hit.
Din bror Bran.
Han har vaknat.
Bara en antydan om att drottningens bror försökte döda er pojke
skulle anses som förräderi.
Vi har bevis. Vi har ju dolken.
Som Lord Tyrion kan påstå har stulits från honom.
Den enda som kan hävda nåt annat saknar hals,
tack vare pojkens varg.
Petyr har lovat hjälpa oss att söka sanningen.
Han är som en bror till mig, Ned. Han skulle aldrig förråda mig.
Jag ska försöka att hålla dig vid liv för hennes skull.
En dåraktig uppgift förstås,
men jag har aldrig kunnat neka din fru något.
Jag ska aldrig glömma det här.
Du är en sann vän.
Säg inget till nån. Jag har mitt rykte att tänka på.
- Hur kunde du vara så korkad? - Lugn.
Han är ett barn. Tio år gammal.
- Vad tänkte du på? - Jag tänkte på oss.
Det är lite sent att börja protestera nu.
- Vad har pojken berättat? - Inget. Han minns inget.
Vad är det då du klagar över?
Tänk om han plötsligt minns och berättar för sin far vad han såg...
Vi säger att han ljuger, att han drömmer.
Vi säger vad vi vill. Vi kan nog klara av en tioåring.
- Och min make? - Jag går i strid mot honom om jag måste.
De kan skriva en ballad om oss -
Striden om Cerseis fitta.
- Släpp mig. - Aldrig.
Släpp mig.
Pojken kommer inte att tala.
Och gör han det dödar jag honom.
Honom, Ned Stark, kungen - hela förbannade högen,
tills bara du och jag återstår.
Jag önskar jag fick träffa flickorna.
- Det är för farligt. - Bara en kort stund.
Inte förrän vi vet vilka som är våra fiender.
Jag vet att de gjorde det. Lannisters.
Jag känner det i ryggmärgen.
Lillfinger har rätt.
Jag kan inte göra nåt utan bevis.
Och om du hittar bevis?
Då tar jag det till Robert...
och hoppas att han fortfarande är samme man.
Var försiktig under resan.
Ditt temperament är inte att leka med.
Mitt temperament?
Vid gudarna, du dödade nästan stackars Lillfinger igår.
Han älskar dig fortfarande.
Jaså?
Iväg med dig.
Ja, det var länge sen.
Men jag minns ännu varje ansikte.
Minns du din första?
Givetvis, ers majestät.
Vem var det?
En tyroshier.
Namnet vet jag inte.
Hur gjorde du det?
En lans genom hjärtat.
Snabbt avklarat.
Tur för dig.
Min var en Tarly-pojke vid slaget om Summerhall.
Min häst träffades av en pil, så jag gick till fots genom leran.
Han kom springandes emot mig, den korkade, högättade pojken,
i tron om att kunna stoppa upproret med ett enda svärdshugg.
Jag slog ner honom med hammaren.
Gudar, vad stark jag var då.
Jag slog in bröstplåten på honom.
Vartenda revben krossades förmodligen.
Jag stod över honom med hammaren i luften.
Precis som jag skulle sänka den ropade han: "Vänta! Vänta."
Det berättas aldrig om hur de skiter på sig.
Det tar de inte med i sångerna.
Korkade pojk.
Nu knäböjer tarlyerna precis som alla andra.
Han kunde ha hållit sig i stridens utkant bland de smarta pojkarna.
Då skulle hans fru göra livet surt för honom idag,
han skulle ha otacksamma söner
och han skulle vakna tre gånger per natt för att pissa i en skål.
Vin!
Lancel. Gudar, vilket idiotiskt namn.
Lancel Lannister.
Vem namngav dig? En stammande dåre?
Vad sysslar du med?
- Det är tomt, ers majestät. - Vad menar du?
- Vinet är slut. - Är det vad som menas med tomt?
Hämta mer, då.
Säg åt din kusin att komma in.
Kungamördare! In med dig.
Omgiven av Lannisters.
Så fort jag blundar ser jag deras blonda hår
och självbelåtna ansikten.
Det måste såra din stolthet, inte sant?
Att stå där utanför som en förfinad vakt.
Jaime Lannister, son till den mäktige Tywin...
tvingas vakta dörren medan kungen äter, dricker, skiter och knullar.
Seså.
Vi drar krigshistorier.
Vem var den första du dödade, utan att räkna gamlingar?
En av de laglösa i brödraskapet.
Jag var där den dagen.
Du var bara en väpnare, 16 år gammal.
Du dödade Simon Toyne i en ripost.
Bästa anfall jag nånsin sett.
Toyne var en skicklig kämpe, men han saknade uthållighet.
Den laglöse...
Några sista ord?
Jag högg av honom huvudet, så nej.
Aerys Targaryen, då?
Vad sa galne kungen när du högg honom i ryggen?
Det har jag aldrig frågat.
Kallade han dig förrädare?
Bad han om nåd?
Han sa det han hade sagt i flera timmar...
"Bränn allihop."
Om det var allt, ers majestät...
Köper dothrakierna sina slavar?
Dothrakier tror inte på pengar.
De flesta slavarna har de fått i gåva.
Av vem?
När man som ledare ser en stam närma sig har man två val -
hedra dem eller ta strid.
Ett lätt val för de flesta.
Men ibland räcker det förstås inte.
Ibland känner sig khalen förolämpad av antalet slavar han fått.
Han kanske tycker att männen är svaga och kvinnorna fula.
Ibland anser khalen att hans ryttare inte har fått slåss ordentligt på länge
och behöver öva.
Säg åt dem att stanna.
Vill du att hela stammen stannar? Hur länge?
Tills jag ger order om att vi ska fortsätta.
Du börjar lära dig att tala som en drottning.
Inte en drottning.
En khaleesi.
Våga bara!
Ger du mig order? Mig?
Du beordrar inte draken. Jag är herre över De sju konungarikena.
Jag tar inte order från vildar eller deras slynor. Hör du mig?
Rakharo undrar om du vill att han dör, khaleesi.
Nej.
Rakharo säger att du bör ta ett öra för att lära ut respekt.
Snälla, gör honom inte illa.
Säg att jag inte vill att min bror skadas.
Mormont! Döda dessa dothrakiska fähundar!
Jag är din kung!
Ska vi återvända till khalasar, khaleesi?
Du...går.
Jag ville vara med när du såg det för första gången.
- Jag ska snart ge mig av. - Ger du dig av?
Jag är förste väktare.
Mitt jobb är att vara därute.
- Vi har fått in oroväckande rapporter. - Vad för rapporter?
Den sort som jag helst misstror.
Jag är redo, jag sviker dig inte.
Du följer inte med.
Du är ingen väktare, Jon.
- Jag är bättre än alla... - Bättre än ingen!
Här...
får man det man förtjänar
när man har förtjänat det.
Vi får tala vid min återkomst.
- Björnkulor. - Du skojar.
Och björnens hjärna, inälvor, lungor och hjärta.
Allt stekt i björnfett.
När man är hundratals kilometer från muren
och åt senast för en vecka sen lämnar man inget åt vargarna.
Och hur smakar björnkulor?
Något segt.
Själv, då? Vad är det konstigaste du har ätit?
Räknas dorniska flickor?
Så...du drar runt i konungarikena i jakten på ficktjuvar och hästtjuvar
att föra hit som ivriga rekryter?
Jepp.
Men alla har inte gjort nåt olagligt.
En del är bara fattiga pojkar som söker regelbunden föda.
Vissa är högättlingar i jakten på ära.
De har större chans att finna föda än ära.
Nattens väktare är som ett skämt för dig, va?
Är det vad vi är, Lannister? En armé av svartklädda narrar?
Ni har inte tillräckligt många män för en armé.
Och bortsett från Yoren här är ingen av er vidare lustig.
Jag hoppas att vi har försett dig med historier att berätta
när du är åter i Konungasätet.
Det är nåt att tänka på när du dricker ditt vin därnere
och avnjuter dina bordeller.
Hälften av pojkarna du har sett kommer att dö norr om muren.
Det må vara ett råskinns yxa som tar dem,
eller sjukdom,
eller bara kylan.
De dör i plågor.
Och de gör det...
för att knubbiga herrar som du ska få åtnjuta sina dagar i fred och vällust.
Tycker du att jag är knubbig?
Hörru, Benjen... Får jag kalla dig Benjen?
Kalla mig vad du vill.
Jag vet inte hur jag har förnärmat dig.
Jag hyser stor beundran för Nattens väktare.
Och stor beundran för dig som förste väktare...
Min bror sa en gång...
att inget som sägs före ordet "men" bör räknas.
Men...
jag tror inte att jättar, vålnader och vita vandrare
lurar bortom muren.
Jag tror att den enda skillnaden mellan oss och råskinnen
är att när muren restes så råkade våra förfäder bo
på rätt sida om den.
Du har rätt.
Råskinnen är inte så olika oss.
Lite ruffigare kanske.
Men de är skapta av kött och ben.
Jag vet hur man spårar upp dem och dödar dem.
Det är inte råskinnen som ger mig sömnlösa nätter.
Du har aldrig varit norr om muren, så kom inte och säg vad som finns där.
Ska du gå ner?
- Håll dig varm och kry. - Roa dig i huvudstaden, broder.
Det gör jag alltid.
Jag tror att han börjar gilla mig.
- "Gå ner"? - Jepp.
In i tunneln och ut på andra sidan.
Han kommer att vara norr om muren i ett par månader.
Så...även du ska bege dig till Konungasätet?
Jepp, i övermorgon.
Jag får hälften av rekryterna ur deras fängelsehålor.
Låt oss slå följe. Jag har gärna lite anständigt sällskap.
Jag...
Jag brukar färdas på sjabbigt vis, ers nåd.
Inte denna gång. Vi ska bo på finaste slott och värdshus.
Ingen avvisar en Lannister.
Ja, khaleesi.
Vad gör du?
När blödde ni senast, khaleesi?
Ni förändras, khaleesi.
Det är en välsignelse från den mäktige hingsten.
För en man på hästrygg är den böjda kniven bra,
lättare att hantera.
Det är ett bra vapen för en dothrakier.
Men en man i full rustning -
då går inte arakh igenom stålet.
Då har bredsvärdet en fördel.
Det är tillverkat för att genomtränga bröstplåten.
Dothrakier bär inte stålkläder.
- Rustning. - Rustning.
Rustningen gör en man...
Långsam.
Det är sant, men den håller honom även vid liv.
Min far lärde mig att strida.
Han lärde mig att snabbhet slår storlek.
Jag har hört att din far var en känd krigare.
Han var khal Bharbos blodryttare.
Och din far, andalen Jorah? Var även han en krigare?
Han är det fortfarande.
En djupt hedersam man,
men jag svek honom.
Khaleesi vill äta nåt annat ikväll.
Döda några kaniner.
Det finns inga kaniner.
Hitta några ankor, det gillar hon.
Har du sett några ankor, kvinna? Varken kanin eller anka.
Har du ögonen i skallen, eller?
Hund, då. Jag har sett många hundar.
Jag tror inte att hon vill äta hund.
Khaleesi har barn inuti sig.
Det är sant. Hon inte blöda under två månar.
Hennes mage börja svälla.
En välsignelse från den mäktige hingsten.
Hon vill inte äta häst.
Jag ber pojkarna slakta en get till hennes måltid.
Jag måste rida till Qohor.
Vi rider mot Vaes Dothrak.
Var lugn. Jag hinner ifatt.
Stammen är lätt att hitta.
Stå inte så stilla. Det är svårare att träffa någon i rörelse.
Fast inte du, du rör dig för mycket.
Jag behöver bara hålla ut svärdet så gör du jobbet.
Hur många vintrar har du upplevt, Lord Tyrion?
Åtta. Nej, nio.
Alla kortvariga?
Vintern vid min födelse lär ha varat i tre år.
Denna sommar har varat i nio år.
Men det rapporteras från huvudstaden att dagarna bli allt kortare.
Starks får alltid rätt tids nog -
vintern närmar sig.
Denna kommer att bli lång...
och mörka ting lär följa i dess spår.
För varje månad har vi fångat allt fler vildar.
De flyr söderut.
De som flyr... påstår sig ha sett de vita vandrarna.
Ja, och fiskarna i Lannishamn påstår sig ha sett sjöjungfrur.
En av våra väktare svor att han såg dem döda hans kamrater.
Han svor det ända till det ögonblick då han halshöggs av Ned Stark.
Nattens väktare är det enda som står emellan riket
och det som finns i fjärran.
Men det har blivit en armé av odisciplinerade pojkar och trötta gubbar.
Nu finns det färre än tusen av oss.
Vi kan inte bemanna de andra borgarna på muren.
Vi kan inte patrullera i vildmarken ordentligt.
Vi har knappt tillräckligt med resurser till vapen och föda.
Din syster sitter vid kungens sida.
Säg till henne...att vi behöver hjälp.
Må gudarna hjälpa oss om vi inte är redo när vintern anländer.
Det är en pojke.
Hur vet du det?
Jag vet.
Det är tråkigt att du ger dig av, Lannister.
Antingen jag eller kylan,
och den tycks inte vara på väg nånstans.
Stannar du på Vinterhed på väg söderut?
Det lär jag göra.
Gudarna vet att det inte finns många fjädersängar på väg till Konungasätet.
Om du träffar min bror Bran,
hälsa att jag saknar honom.
Att jag skulle besöka honom om jag kunde.
Givetvis.
Han kommer aldrig att gå igen.
Ska man vara krympling är det bäst att vara rik.
Ta hand om dig, Snow.
Farväl, ers nåd.
Du är sen, pojk.
Imorgon är du här klockan tolv.
Vem är du?
Din danslärare Syrio Forel.
Imorgon fångar du den.
Plocka nu upp den.
Så gör man inte, pojk.
Det är inget stort svärd som kräver två händer för att svinga det.
- Det är för tungt. - Det är så tungt det behöver vara
för att göra dig stark.
Precis så.
En hand är allt som behövs.
Nu står du helt fel.
Vänd kroppen sidledes.
Ja.
Så.
Du är slank. Det är bra.
Målet är mindre.
Och nu greppet - låt mig se.
Ja.
Greppet ska vara känsligt.
Och om jag tappar det?
Stålet måste vara en del av din arm.
Kan du tappa en del av din arm? Nej.
I nio år var Syrio Forel förste svärdsman åt sjöherren av Braavos.
Han kan sin sak. Du måste lyssna på mig, pojk.
Jag är en flicka.
Pojke, flicka... Du är endast ett svärd.
Så här ser greppet ut.
Du håller inte i en stridsyxa, utan i en...
En nål.
Precis så.
Nu påbörjar vi dansen.
Kom ihåg, mitt barn,
det är inte Västeros-dansen vi ska lära oss...
Riddardansen, med hack och slag.
Detta är Braavos-dansen.
Vattendansen.
Den är snabbfotad...
och plötslig.
Alla människor består av vatten.
Visste du det?
Om man sticker hål på en
läcker vattnet ut och den dör.
Nu ska du försöka träffa mig.
Upp!
Död.
Väldigt död.
Kom.
Återigen, fortare.