Недъгави, копелета и развалени работи
Малкият лорд отново сънува.
Имаме посетители. - Не искам да виждам никого.
Нима? Ако по цял ден лежах
в компанията на този стар прилеп, щях да полудея
Нямаш избор. Роб ни чака.
Не искам да ходя.
И аз не искам, но Роб е господар на Зимен хребет.
Аз правя каквото ми нареди, а ти ще правиш каквото наредя аз.
Ходор!
Помогни на Бран.
Трябва да призная, че бях посрещнат по-топло предишния път.
Всеки от Нощен страж е добре дошъл в Зимен хребет.
Всеки от Нощен страж, но не и аз, така ли, момче?
Не съм момче, Ланистър.
В отсъствието на баща ми аз съм господар на Зимен хребет.
Тогава се научи на обноски.
Значи е вярно.
Здравей, Бран.
Помниш ли какво ти се случи?
Няма никакъв спомен от онзи ден. - Любопитно.
Защо си тук?
Ще помолиш ли придружителя си да коленичи?
Вратът започва да ме боли. - Клекни, Ходор.
Обичаш ли да яздиш, Бран? - Навремето обичах.
Момчето не може да движи краката си.
Какво от това? С подходящо седло дори недъгавите могат да яздят.
Не съм недъгав. - Тогава аз не съм джудже.
Баща ми ще се зарадва да го чуе. Имам подарък за теб.
Дай чертежа на седларя, той ще осигури останалото.
Конят трябва да отговаря на ездача.
Намерете млад жребец, нека привикне към седлото
и към гласа на момчето.
Ще мога ли да яздя? - Ще можеш.
На кон ще си висок колкото останалите.
Това номер ли е? Защо му помагаш?
Имам слабост към недъгави, копелета
и развалени работи.
Беше любезен с брат ми.
Гостоприемството на Зимен хребет е твое.
Спести си фалшивите любезности, лорд Старк.
Зад стените на замъка има бордей, там ще ми дадат легло
и двамата ще спим по-спокойно.
Не можа да устоиш на уличниците от севера, а?
Ако харесваш червенокоси, питай за Роз.
Дошъл си да ме изпратиш, така ли? Много мило.
Господарят ти не харесва Ланистър.
Не ми е господар. - Разбира се.
Какво е станало? Къде е лейди Старк?
Защо не ме прие лично? - Не се чувства добре.
Не е в Зимен хребет, нали? Къде е?
Мястото на милейди... - Милейди?
Лоялността ти към тези, които те държат в плен, е трогателна.
Как ли ще се почувства Бейлон Грейджой,
ако види, че едничкият му син е станал лакей?
Помня как флотилията на баща ми изгоря в Ланиспорт.
Чичовците ти бяха отговорни, нали?
Гледката е била красива.
Няма нищо по-хубаво от това да гледаш как моряци горят живи.
Знаменита победа за рода ти. Жалко, че краят беше горчив.
Превъзхождаха ни числено. - Значи бунтът е бил необмислен.
Баща ти сигурно го е осъзнал, когато братята ти загинаха.
И ето те сега - оръженосец на врага.
Мери си приказките, Дяволче. - Засегнах ли те? Прощавай.
Имах тежък ден.
Но не се отчайвай, аз съм разочарование
за собствения си баща, но се научих да живея с това.
Може да преспиш с Роз за моя сметка. Ще се постарая да не я изтощя.
Левият крак напред. Трябва да си стабилен, когато нанасяш удара,
за да го нанесеш с цялата си тежест.
Какво е това, в името на седемте ада?
Ще е нужен осми ад, за да го побере.
Кажи им името си.
Самуел Тарли от Роговия... Бях от Роговия хълм.
Дойдох да положа клетвата. - Дошъл си да се наядеш.
Не може да е по-зле, отколкото изглежда.
Да видим какво може.
Предавам се! Моля ви, престанете.
Ставай! Извади меча си.
Удряй го, докато се изправи на крака.
Явно бракониерите и крадците на юг са свършили.
Вече ни пращат квичащи прасета.
Отново. По-силно.
Предавам се. - Стига! Той се предава.
Изглежда копелето се влюби.
Добре, лорд Сняг, щом искаш да защитиш своята дама,
нека се поупражняваме. Вие двамата!
Тримата трябва да успеете да накарате свинята да квичи.
Трябва само да минете през копелето.
Сигурен ли си, че го искаш? - Не.
Предавам се.
Достатъчно за днес. Почистете оръжейната.
За друго не ви бива.
Добре се биеш. - Разкарай се.
Нарани ли те? - Удряли са ме и по-лошо.
Може да ми викаш Сам, ако искаш.
Мама ми викаше Сам. - Няма да става по-лесно.
Ще трябва да се защитаваш.
Защо не стана да се биеш?
Исках, но... Просто не можах.
Защо?
Аз съм страхливец.
Баща ми все това повтаряше. - Тук не е място за страхливци.
Така е, съжалявам, аз... Исках само да ти благодаря.
Проклет страхливец.
Видяха ни да говорим с него. Ще решат, че и ние сме страхливци.
Прекалено си глупав за страхливец. - Не съм!
Побързай, преди да е свършило лятото.
Вее Дотрак. Градът на коневладелците.
Купчина кал.
Кал, фъшкии и сламки. Какво да очакваш от диваци.
Сега това е моят народ. Не ги наричай диваци.
Ще ги наричам както искам. Те ми принадлежат.
Това е моята армия. Дрого води армията ми в грешната посока.
Ако брат ми поведе армия от дотраки,
ще може ли да завладее Седемте кралства?
Дотраките никога не са прекосявали Тясното море.
Боят се от вода, която конете не могат да пият.
Но ако прекосят?
Крал Робърт е глупак, той би повел открита битка,
но съветниците му не са глупаци.
Познаваш ли ги?
Бил съм се редом с тях някога.
Сега Нед Старк иска главата ми. Прокуди ме от земите ми.
Продал си роби.
Да.
Защо?
Нямах пари, а жена ми беше разточителна.
Къде е тя сега? - На друго място. С друг мъж.
Ваше височество... - Да, скъпа.
Наричат ви последния дракон. - Така е.
Драконова кръв ли тече във вените ви?
Напълно е възможно.
Какво е станало с драконите?
Чувала съм, че смели мъже са ги избили.
Истинските смелчаци не са убивали драконите, а са ги яздили.
Дошли с тях от Валирия и построили най-великата цивилизация,
която светът някога е виждал.
От дъха на най-великия дракон бил изкован Железният трон,
който Узурпаторът топли за мен.
Мечовете на победените, хиляди мечове,
били претопени заедно като свещи.
Винаги съм искала да видя дракон.
Нищо на света не искам да видя повече.
Нима? Защо дракони? - Те могат да летят.
Където и да са, могат да размахат криле,
и да се озоват другаде, някъде много далече.
И могат да убиват.
Могат да премахнат всеки, който се опита да ги нарани,
да го изпепелят
като купчина свещи.
Ще бъда много щастлива, ако видя дракон.
След 15 г. в дома на насладите
сигурно си щастлива, че виждаш небето.
Не бях заключена, виждала съм разни неща.
Какво си виждала?
Един мъж от Асшаи имаше кама от истинско драконово стъкло.
Виждала съм мъж, който може да променя лицето си,
както другите мъже сменят дрехите си.
Виждала съм пират, който носеше теглото си в злато,
а корабът му имаше платна от цветна коприна.
Вие виждали ли сте? - Пиратски кораб?
Дракон!
Не. Последният загинал много преди да се родя.
Да ти кажа ли какво съм виждал?
Черепите им.
Красяха тронната зала в Червения замък.
Когато бях на 3 или 4 години, баща ми ме водеше там
и аз изреждах имената на драконите.
Когато ги кажех правилно, той ми даваше сладкиш.
Черепите до вратата бяха на последните убити дракони.
Бяха малки и безформени, не по-големи от кучешки черепи.
Но колкото повече се приближаваш до Железния трон,
толкова по-големи и по-големи ставаха.
Там бяха Гискар, Валрион,
Вермитракс, Есовиус, Арконей...
... Мераксес...
... Вхагар...
... и Балерион Черната гибел,
чийто огън слял Седемте кралства в едно.
Какво стана с черепите?
Не знам. Сигурно Узурпаторът ги е размазал на прах.
Разпръснал ги е на вятъра.
Това е тъжно. - Така е.
За какво ти плащам? Да ме натъжаваш?
Не, Ваше височество.
Да уча сестра ви.
Да я научиш да бъде по-изкусна в леглото?
Да не мислиш, че ти плащам, за да правиш хал Дрого щастлив?
Малката ми глупачка.
Давай. Върши си работата.
Някой ден съпругът ти ще седи там, а ти ще бъдеш до него.
И не след дълго ще представиш сина си на двора.
Всички лордове от Вестерос ще се съберат да видят принца.
А ако родя момиче?
Ако боговете са милостиви, ще имаш много момчета и момичета.
А ако имам само момичета? - Не бих се тревожила за това.
Майката на Джейн Пули има 5 деца, всичките момичета.
Случва се рядко. - Но ако се случи на мен?
Ако имаш само момичета, тронът ще наследи
малкият брат на принц Джофри.
И всички ще ме намразят. - Никой няма да те намрази.
Джофри ме ненавижда. - Глупости.
Защо говориш така?
Заради вълците? Санса, казах ти хиляди пъти.
Вълчището е... - Млъкни.
Помниш ли уроците?
Кой е изковал Железния трон? - Егон Завоевателя.
А кой е построил Червения замък? - Мегор Свирепия.
Колко години е отнело...
Дядо ми и чичо ми са били убити тук, нали?
Убити са по заповед на крал Ерис, да.
Лудият крал. - Така беше известен.
Защо ги е убил?
Трябва да говориш с баща си за тези неща.
Не искам да говоря с баща си. Никога.
Санса, ще намериш сили да простиш на баща си.
Не, няма.
Турнирът на Ръката ни докара тези главоболия.
Кралският турнир.
Уверявам ви, че Ръката няма нищо общо.
Наричайте го както искате. Градът гъмжи от хора
и още прииждат всеки ден.
Снощи имахме сбиване, пожар в бардак, трима наръгани
и пиянска гонка с коне по Улицата на сестрите.
Ужасно.
Ако не можете да поддържате реда, може би градската стража
трябва да се командва от по-способен човек.
Трябват ми още хора. - Ще получиш 50.
Лорд Белиш ще намери пари. - Нима?
Успя да намериш пари за награди в турнира, ще намериш и за охрана.
Ще ти дам 20 мъже от личната си стража, докато тълпите се разотидат.
Благодаря ви, милорд. Ще ми бъдат от голяма полза.
Колкото по-бързо се свърши, толкова по-добре.
Подобни събития са от полза за кралството, милорд.
Дават на рицарите шанс за прослава, а на простолюдието -
отдих от грижите.
Градските ханове са препълнени, а курвите не могат да ходят.
Сигурен съм, че турнирът пълни много джобове.
Ако няма нищо друго, милорди...
Проклета жега. В такива дни завиждам на вас,
северняците, за снега през лятото.
До утре, милорд.
Надявах се да поговорим за Джон Арин.
За лорд Арин? Смъртта му беше тежък удар за всички ни.
Лично се заех с лечението му, но не можах да го спася.
Болестта го порази много внезапно.
Говорихме в покоите ми в нощта, преди да си отиде.
Лорд Джон често търсеше съвета ми.
Защо?
Аз съм велик майстер от много години.
Крале и Ръце на краля са търсили съвета ми...
Какво искаше Джон в нощта, преди да умре?
Попита ме за една книга. - Книга ли? Каква книга?
Боя се, че ще ви се стори безинтересна.
Обемиста е.
Бих искал да я прочета.
"Произход и история на великите родове на Седемте кралства".
Вътре са историите на много лордове, благородни дами
и техните деца.
Харкон Ъмбър, първи с това име, син на лорд Хотер Ъмбър
и лейди Амарилис Ъмбър, роден в 183-а година от царуването на Егон
в Последно огнище.
Сини очи, кестенява коса, светла кожа.
Издъхнал на 14-ата си година от рани по време на лов на мечки.
Както казах, милорд, скучно четиво.
Джон Арин каза ли защо му е?
Не, милорд. Не съм го и питал.
Смъртта на Джон... - Трагедия.
Каза ли нещо в последните си часове?
Нищо важно, милорд.
Имаше една фраза, която не спря да повтаря.
"Семето е силно" - мисля, че така беше.
Семето е силно? Какво значи това?
Умът на умиращия не е бистър, лорд Старк.
Колкото и тежест да им придават, последните думи
обикновено имат смисъл колкото първите думи.
Сигурен ли си, че е издъхнал от болест?
Какво друго може да е?
Отрова.
Ужасна мисъл.
Не мисля, че е вероятно. Всички обичаха Ръката.
Що за човек би посмял...
Чувал съм, че отровата е женско оръжие.
Да. Оръжие на жените, на малодушните и на евнусите.
Знаете ли, че лорд Варис е евнух?
Всеки го знае. - Да, разбира се.
Как подобен човек се е озовал в съвета на краля,
никога няма да разбера.
Отнех ти много време. - Пак заповядайте, милорд.
За мен е чест. - Благодаря.
Не ме изпращай.
Сирио казва, че водните танцьори стоят на пръсти с часове.
Тези стъпала са стръмни.
Сирио казва, че всяка болка е урок, а всеки урок ни прави по-добри.
Утре ще гоня котки.
Котки? "Сирио казва..."
Казва, че фехтовачите трябва да познават котките.
Те са тихи като сенки и леки като перца.
Трябва да си бърз, за да ги хванеш.
За това е прав.
Щом Бран е буден, ще дойде ли да живее с нас?
Трябва първо да укрепне.
Искаше да бъде рицар от Кралската стража.
Но сега няма да може, нали?
Не. Но някой ден може да стане върховен септон
и дори да участва в кралския съвет.
Или пък да строи замъци като Брандън Строителя.
Аз мога ли да стана върховен септон?
Ти ще се омъжиш за велик лорд и ще управляваш замъка му,
а синовете ти ще бъдат рицари, принцове и лордове.
Не.
Това не е за мен.
Здравей.
Сер Алисър каза, че аз съм новият ти партньор.
Трябва да те предупредя, че не виждам много добре.
Седни до огъня. По-топло е.
Няма нужда. Добре съм. - Не си, замръзваш.
Не обичам високи места.
Не можеш да се биеш, не виждаш добре,
боиш се от височини, животни и какво ли не.
Какво търсиш тук, Сам?
В утрото на 18-я ми имен ден баща ми дойде при мен и каза:
"Вече си почти мъж.
Но не си достоен за земята и титлата ми.
Утре ще положиш клетва,
ще се откажеш от наследството си и ще останеш на север.
Ако не го направиш,
ще организирам лов.
Някъде в гората конят ти ще се препъне,
ще те хвърли от седлото и там ще умреш.
Или поне така ще кажа на майка ти. Нищо няма да ме зарадва повече."
Лорд Алисър ще ме накара да се бия отново утре, нали?
Да. Ще те накара.
Няма да стана по-добър.
По-зле няма как да станеш.
Чух, че четете скучна книга.
Пицел говори твърде много. - Устата му не спира.
Познавате ли сер Хю от Долината?
Не съм изненадан. Доскоро беше само оръженосец.
Оръженосец на Джон Арин.
Посветиха го в рицарство веднага след смъртта на господаря му.
За какви заслуги?
Защо ми го казваш? - Обещах на Кат да ви помогна.
Къде е сер Хю? Ще говоря с него.
Изключително лоша идея. Виждате ли онова момче?
Едно от птиченцата на Варис.
Паякът живо се интересува от делата ви.
Виждате ли онзи? Той е "ухо" на кралицата.
А онази послушница, която се прави, че чете книга?
На Варис или на кралицата? - Не, тя е от моите.
Има ли някой сред слугите ви, на когото имате пълно доверие?
Да.
Мъдрият отговор е "не", милорд.
Пратете дискретно послание на този довереник.
Нека да разпита сер Хю.
После не е зле да посети един оръжеен майстор в града.
Живее в голяма къща на Улицата на стоманата.
Защо? - Имам своите съгледвачи.
Видели са лорд Арин да посещава този майстор
няколко пъти през седмиците преди смъртта си.
Лорд Белиш, може би сгреших, като не ти се доверих.
Да не ми вярвате беше най-умното ви решение,
откакто слязохте от коня.
Сер Хю...
Сер Хю? - Както виждаш, зает съм.
Идвам от името на лорд Едард Старк -
Ръката на краля. Аз съм капитан на стражата му.
Не чух името ти, сер...
Не, не съм рицар.
Аз пък, по случайност, съм.
Каза, че иска да говори лично с Ръката.
Той е рицар.
Рицар. Тук се разхождат като петли.
Дори тези, които не са виждали стрела да лети към тях.
Не бива да идвате тук, милорд.
Не се знае кой къде е пратил шпиони.
Нека гледат.
Ръката наистина дойде при мен няколко пъти, милорд.
Но не ми оказа честта да стане мой покровител.
Какво искаше лорд Арин? - Идваше да види момчето.
И аз искам да го видя. - Както желаете, милорд.
Джендри!
Ето го. Силен е за възрастта си. Работи здраво.
Покажи на Ръката шлема, който направи.
Фина изработка. - Не е за продан.
Момче, това е Ръката на краля! Ако иска шлема...
Направих го за себе си.
Простете му, милорд. - Няма какво да му прощавам.
Когато лорд Арин те посещаваше, за какво говорехте?
Задаваше ми въпроси, милорд.
Какви въпроси?
Първо за работата ми, как се отнасят с мен,
дали ми харесва тук...
После започна да разпитва за майка ми.
За майка ти?
Попита коя е и как изглежда.
Какво му отговори?
Починала е, когато съм бил малък.
Имаше жълта коса. Понякога ми пееше.
Погледни ме.
Връщай се на работа, момче.
Когато дойде ден момчето да върти меч,
вместо да кове, прати го при мен.
Открихте ли нещо?
Едно копеле на крал Робърт.
Послание за краля от лорд Старк.
Да го оставя ли...
Слушай.
Чуваш ли ги?
Колко жени има при него според теб?
Отгатни. - Три. Четири.
Прави го, когато съм на пост.
Кара ме да слушам как оскърбява сестра ми.
Простете, милорд. - Защо? Обидил ли си ме?
Срещали сме се и преди. - Нима? Забравил съм.
При обсадата на Пайк. Бихме се рамо до рамо.
От там ли ти е белегът? - Да.
Един Грейджой замалко да ми извади окото.
Зли кучи синове. - Обичаха кръвопролитията.
Накрая не ги обичаха толкова. Беше истинска битка.
Помниш ли как Торос Мирски щурмуваше през блокадите?
С горящия си меч. Ще го помня до смъртта си.
Видях най-младия Грейджой в Зимен хребет.
Все едно да видиш акула на планински връх.
Теон? Той е добро момче. - Съмнявам се.
Сигурно миришеш на сладко от боровинки.
Дай да те помириша. Ела тук.
Може ли да оставя това при вас? Послание от лорд Старк.
Не служа на лорд Старк.
Къде беше? - На пост със Сам.
Принц прасчо. Къде се е дянал?
Не беше гладен. - Невъзможно.
Стига толкова.
Сам не е по-различен от нас.
За него няма място на този свят, затова е дошъл тук.
Вече няма да го нараняваме на тренировките.
Никога. Няма значение какво казва Торн.
Той е наш брат и ще го защитаваме.
Наистина си влюбен, лорд Сняг.
Правете каквото решите, девойки, но ако Торн ме прати
да се бия със свинята, ще си отрежа парченце бекон.
Никой няма да докосва Сам.
Какво чакаш?
Нападай!
Ти! Ела тук!
Удари ме.
Хайде, удари ме.
Предавам се.
Смешно ли ти се струва?
Когато сте отвъд Вала и слънцето залязва,
мъж ли искате да върви зад гърба ви, или треперещо момченце?
Пратила си тази курва да ми дава заповеди?
Трябваше да ти донеса главата й.
Простете ми, халееси. Направих каквото поискахте.
Мълчи, всичко е наред. Ирри, отведи я.
Веднага, халееси.
Защо я удари?
Колко пъти да ти казвам?
Не можеш да ми заповядваш. - Не ти заповядвах.
Исках да те поканя на вечеря.
Какво е това? - Подарък.
Наредих да го направят за теб.
Дотракски парцали. Ти ли ще ме обличаш?
Моля те. - Вони на тор!
Престани!
Искаш да ме превърнеш в един от тях.
Докато се усетя, ще ми сплетеш косата!
Нямаш право на плитка, още никого не си победил.
Не ми отговаряй!
Ти си курвата на един коневладелец и сега събуди дракона!
Аз съм халееси на дотраките.
Аз съм жена на великия хал и нося сина му.
Следващия път, когато ми посегнеш,
за последно ще си служиш с ръцете си.
Знам със сигурност, че висшестоящите ходят в един бордей в града.
Не се съмнявам.
Не мислиш ли, че не е честно? Ние полагаме клетва,
а те се измъкват, за да развратничат.
Да развратничат? - Глупаво е, не мислиш ли?
Не можем ли да браним Вала, ако не сме целомъдрени?
Нелепо е.
Не мислех, че това толкова ще те разстрои.
Защо? Защото съм дебел? - Не.
И аз харесвам момичетата колкото теб.
Може би те не ме харесват колкото теб.
Никога не съм бил с жена.
Ти сигурно си имал стотици. - Не.
Всъщност и аз съм като теб.
Трудно ми е да го повярвам.
Веднъж бях много близо.
Бях насаме в една стая с голо момиче, но...
Не знаеше къде да го сложиш? - Знам.
Била е стара и грозна?
Беше млада и красива.
Курва на име Роз.
Какъв цвят беше косата й? - Червена.
Обичам червеноскоси.
Ами...
Нейните...
Не ти трябва да знаеш.
Хубави ли бяха? - Съвършени.
Тогава защо не прави любов с тази Роз със съвършените...
Как е името ми? - Джон Сняг.
Знаеш ли защо фамилията ми е Сняг?
Защото си... копеле от севера.
Не познавам майка си. Баща ми дори името й не ми казва.
Не знам дали е жива или мъртва,
дали е благородничка или съпруга на рибар.
Или курва.
Седях в онзи бордей, а Роз сваляше дрехите си.
Но не можах да го направя, защото непрекъснато мислех,
че тя може да забременее
и да роди още едно копеле на име Сняг.
Това не е добър живот за дете.
Значи не си знаел къде да го сложиш.
Забавлявате ли се?
Изглеждате премръзнали.
Студено е.
Да. До огъня в стаята, а навън още е лято.
Помните ли последната зима?
Колко време мина оттогава? 10 години?
Аз я помня.
Беше ли ти трудно в Зимен хребет? Имаше ли дни,
в които не можеше да се стоплиш, колкото и огньове да палят слугите?
Сам стъквам огъня. - Похвално.
Прекарах 6 месеца отвъд Вала
по време на последната зима.
Мисията трябваше да продължи седмици, но чухме слух,
че Манс Райдър смята да нападне източната стража.
Излязохме да търсим хората му,
да ги заловим и разпитаме.
Диваците, които се бият за Манс, са корави мъже.
По-корави, отколкото ти някога ще бъдеш.
Познават земята си по-добре от нас.
Знаеха, че наближава буря, и се скриха в пещерите си,
докато отмине, а ние останахме на открито.
Вятърът беше толкова силен, че изтръгваше дърветата с корените.
Ако си свалиш ръкавиците, за да се изпикаеш,
пръстите ти моментално замръзват.
Мракът беше непрогледен.
Не знаете нищо за студа. Нито един от двамата.
Конете умряха първи.
Нямахме с какво да ги храним и топлим.
Не е трудно да ядеш конско месо.
Но после, когато ние започнахме да умираме... не беше лесно.
Жалко, че с нас нямаше момчета като теб.
Дебели момчета като теб.
Щяхме да се изхраним 2 седмици с месото ти
и пак щеше да остане за супа.
Скоро ще има нови попълнения. Ще ви пратят при лорд командира,
за да ви даде задачи.
Ще ви наричат "мъже от Нощен страж".
Но само глупак би повярвал на това.
Още сте момчета и когато дойде зимата, ще загинете.
Като мухи.
Ударих го.
Ударих дракона.
Брат ви Регар беше последният дракон.
Визерис е само сянка на змия.
Но все пак е законният крал. - Кажете ми истината.
Искате ли да видите брат си на Железния трон?
Не.
Но обикновените хора го очакват.
Илирио каза, че шият знамена с дракони
и се молят за завръщането му.
Обикновените хора се молят за дъжд, здраве и безкрайно лято.
Не се интересуват от игрите на великите лордове.
За какво се молиш ти, сер Джора?
За дом.
И аз се моля за дом.
Брат ми няма да покори Седемте кралства.
Не може да води армия, дори мъжът ми да му даде такава.
Никога няма да ни върне у дома.
Любовна свада? - Извинете...
Скъпа, това е лорд Белиш.
Стар семеен приятел.
Познавам майка ти от много, много години.
Защо ви наричат Кутрето?
Не се дръж грубо. - Не се сърдя.
Като дете бях много дребничък.
Роден съм на земя, която наричаха Пръстите.
Така станах Кутрето. Много остроумно прозвище.
Чакам тук от дни!
Започвайте проклетия турнир, преди да съм се подмокрил.
Богове, кой е този?
Сер Грегър Клегейн. Наричат го Планината.
Той е брат на Хрътката. - А съперникът му?
Сер Хю от Долината. Беше оръженосец на Джон Арин.
Издигна се.
Стига реверанси. Започвайте.
Не е това, което очакваше, нали?
Чувала ли си историята за Планината и Хрътката?
Поучителна история за братската любов.
Хрътката бил още хлапе, може би 6-годишен.
Грегър бил малко по-голям, вече юноша,
започнал да си създава име.
Някои момчета се раждат с дарбата да нараняват.
Една вечер Грегър намерил брат си
да си играе край огъня с играчка на Грегър - дървен рицар.
Грегър не казал и дума, само сграбчил братчето си за врата
и натикал лицето му в горящите въглени.
Държал го там, докато лицето му горяло, въпреки писъците на детето.
Много малко хора знаят тази история.
Няма да я разкажа на никого. Обещавам.
Недей. Ако Хрътката те чуе да я споменаваш,
всичките рицари в Кралски чертог
няма да могат да те спасят.
Милорд, нейно величество кралицата.
Ваше величество.
Пропусна турнира си.
Името ми не го прави мой.
Трябва да оставим случилото се по кралския път зад гърба си.
Онази грозна история с вълците.
Беше прекалено от моя страна да те принуждавам да убиеш звяра.
Но понякога стигаме до крайности, когато става въпрос за децата ни.
Как е Санса? - Тук й харесва.
За разлика от другите Старки.
Прилича на майка си. Не виждам севера в нея.
Защо сте тук? - Бих те попитала същото.
Какво се надяваш да постигнеш?
Кралят ме призова да му служа.
Това и ще правя, докато ми нареди друго.
Не можеш да го промениш.
Той прави каквото иска, както винаги.
Напразно се опитваш да събереш парченцата.
Ако това е съдбата ми, така да бъде.
Ти си само войник, нали? Следваш заповеди.
Съвсем обяснимо.
Брат ти беше обучен да води, а ти - да следваш.
Обучен съм и да убивам враговете си, Ваше величество.
Както и аз.
Благословени да сте, добри хора.
Вие също.
Момче! Хляб, месо и бира! Побързай.
Добре си се сетил, дядо, и аз умирам от глад.
Да ти попея, докато чакаме?
По-скоро ще се хвърля в кладенеца.
Може да нямаш друг шанс, ако отиваш на север.
Единствената музика, която северняците познават,
е вълчият вой.
Простете, милорд, нямаме свободни стаи.
Хората ми ще спят в обора. Колкото до мен,
не ми трябва голяма стая.
Наистина нямаме стаи, милорд.
Нищо ли не мога да направя, за да променя това?
Вземете моята стая. - Ето един умен мъж.
Разчитам, че ще се погрижите за храната.
Йорен, хапни с мен. - Разбира се, милорд.
Милорд Ланистър, да ви развличам, докато се храните?
Бих могъл да възпея победата на баща ви при Кралски чертог.
Така със сигурност ще съсипеш вечерята ми.
Лейди Старк, какво неочаквано удоволствие.
Съжалявам, че не ви видях в Зимен хребет.
Лейди Старк?
Бях Кейтлин Тъли, когато идвах тук за последно.
Черният прилеп на Харънхъл ли виждам,
извезан на плаща ви?
Да, милейди.
Лейди Уент беше ли вярна приятелка на баща ми
лорд Хостър Тъли от Речен пад?
Вярна е.
Червеният жребец е винаги добре дошъл в Речен пад.
Баща ми счита Джонас Бракън за един от най-старите
и най-верните си знаменосци.
Милорд е поласкан от доверието му.
Завиждам на баща ви за верните приятели, лейди Старк.
Но не разбирам каква е целта ви.
Познавам и вашия герб. Двете кули на Фрей.
Как е господарят ви, сер?
Лорд Уолдър е добре, милейди. Покани баща ви да му окаже честта
да присъства на 90-ия му имен ден. Смята да вземе още една съпруга.
Този човек дойде в дома ми като гост и плати на наемник
да убие сина ми, който е едва 10-годишен.
В името на крал Робърт и лордовете, на които служите,
ви призовавам да ми помогнете да го върна в Зимен хребет,
където ще чака кралското правосъдие.
Превод АНТОНИЯ ХАЛАЧЕВА