Unge herrn drömde på nytt.
- Vi har besök. - Jag vill inte träffa nån.
Inte? Om jag låg instängd hela dagarna
med bara en gammal skata till sällskap skulle jag bli tokig.
Hursomhelst har du inget val. Robb väntar.
- Jag vill inte gå dit. - Inte jag heller.
Men Robb är herre på Vinterhed.
Alltså gör jag som han säger och du som jag säger.
Hodor!
- Hodor? - Hjälp Bran ner till salen.
Jag fick ett något varmare välkomnande vid förra besöket.
Alla Nattens väktare är välkomna på Vinterhed.
Alla Nattens väktare, men inte jag. Eller hur, pojk?
Jag är inte din pojk, Lannister.
Jag är herre på Vinterhed medan far är borta.
Då bör du uppföra dig som en herre.
Det är alltså sant.
Hej, Bran.
Minns du nåt av det som hände?
Han minns inget från den dagen.
- Märkligt. - Varför är du här?
Skulle din charmerande kamrat vilja vara så god att knäböja?
- Det börjar värka i nacken. - Knäböj, Hodor.
- Gillar du att rida, Bran? - Ja.
Jag gjorde i alla fall det.
- Pojken har förlorat bruket av sina ben. - Än sen?
Med rätt häst och sadel kan även en krympling rida.
- Jag är ingen krympling. - Då är jag ingen dvärg.
Det kommer att glädja far enormt.
Jag har en gåva till dig.
Ge det här till sadelmakaren. Han gör resten.
Man måste anpassa sadeln efter ryttaren.
Lär en unghäst att lyda tömmarna och pojkens röst.
- Kommer jag verkligen att kunna rida? - Ja.
På hästrygg blir du lika lång som de andra.
Är det här ett spratt? Varför vill du hjälpa honom?
Jag ömmar för krymplingar, oäktingar och trasiga ting.
Du har gjort min bror en tjänst.
Vinterhed står till ditt förfogande.
Bespara mig din falska artighet. Det finns en bordell utanför murarna.
Där hittar jag en säng, så sover vi båda lugnare.
Kan ni inte motstå de nordiska rövarna?
Fråga efter Ros om ni gillar rödhåriga.
Kommer du för att ta farväl, Greyjoy? Så vänligt.
Din herre verkar inte gilla Lannisters.
- Han är inte min herre. - Nej, givetvis inte.
Vad har hänt här? Var är Lady Stark? Varför tar hon inte emot?
- Hon är inte kry. - Hon är inte i Vinterhed, eller hur?
- Var är hon? - Hennes nåd...
"Hennes nåd"?
Rörande lojalitet gentemot dina tillfångatagare.
Säg mig, vad tror du att Balon Greyjoy skulle säga
om han kunde se att hans enda överlevande son har blivit lakej?
Jag minns när jag såg fars flotta brinna i Lannishamn.
- Dina farbröder bar ansvaret. - Det måste ha varit en vacker syn.
Inget är vackrare än att se sjömän brännas till döds.
Ja, en stor seger för ert folk. Synd att det slutade så illa.
- Vi var för få, tio mot en. - Ett idiotiskt uppror i så fall.
Jag antar att din far insåg det när dina bröder dog i strid.
Och här är du nu, som dina fienders väpnare.
- Akta dig, vätte. - Jag har förolämpat dig.
Förlåt mig, jag har haft en jobbig morgon.
Hursomhelst, förtvivla inte.
Själv är jag en ständig besvikelse för min egen far.
Det har jag lärt mig att leva med.
Jag bjuder nästa gång du rumlar runt med Ros.
Jag ska försöka att inte trötta ut henne.
Axlar, ben.
Ben, axlar, ben.
Vänster fot framåt. Bra.
Vrid kroppen när du lägger in stöten. Använd hela din vikt.
Vad i sjuhelvete är det?
Det behövs ett åttonde helvete om han ska få plats.
Berätta vad du heter.
Samwell Tarly,
tillhörande Horn Hill... Alltså, förut tillhörde jag det.
Jag är här för att bli en av de svarta.
Eller snarare för att smaka svartkorven!
Du kan knappast vara sämre än du ser ut.
Rast...
se vad han förmår.
Jag ger mig.
- Snälla, det räcker. - Upp med dig.
Plocka upp svärdet.
Slå honom tills han kommer på fötter.
Det måste vara ont om tjuvskyttar och skurkar i Södern.
- Nu skickar de bölande grisjävlar. - Jon!
Mer, hårdare.
- Jag ger mig! - Nog!
Han gav sig.
Oäktingen har tydligen blivit kär.
Då så, Lord Snow,
om du vill försvara din kära fröken gör vi det till en övning.
Ni två. Tre av er borde räcka
för att få grisfröken att tjuta.
Ni behöver bara ta er förbi oäktingen.
- Säkert att ni vill göra det här? - Nej.
Jag ger mig, jag ger mig!
Vi är färdiga för idag. Gå och putsa rustningen.
Det är det enda ni duger till.
- Bra kämpat! - Dra åt helvete.
- Gjorde han illa dig? - Jag har upplevt värre.
Du kan kalla mig Sam... om du vill.
- Mor kallar mig Sam. - Det kommer inte att bli lättare.
- Du måste börja försvara dig. - Varför reste du dig inte och slogs?
Jag ville göra det.
- Men jag kunde inte. - Hurså?
Jag är en ynkrygg.
- Det brukar far säga. - Muren är ingen plats för ynkryggar.
Du har rätt. Jag ber om ursäkt.
Jag...ville bara tacka dig.
En satans ynkrygg.
Folk såg oss prata med honom. Nu kommer vi att tas för ynkryggar.
Du är för korkad för att vara ynkrygg.
- Du är för korkad för att vara... - Skynda dig
innan sommaren är slut.
Kom hit!
Vaes Dothrak - hästherrarnas stad.
En lerhög. Lera, dynga och kvistar.
- Det är det bästa vildarna förmår. - Det här är mitt folk nu.
- Kalla dem inte vildar. - Jag kallar dem vad jag vill,
för det är mitt folk. Det är min armé.
Khal Drogo marscherar i fel riktning med min armé.
Om min bror fick en armé av dothrakier,
skulle då De sju konungarikena kunna erövras?
Dothrakierna har aldrig korsat Smala havet.
De fruktar allt vatten som inte hästarna dricker.
Men om de gjorde det?
Kung Robert är dåraktig nog att möta dem i strid,
men hans rådgivare är annorlunda.
- Känner du dessa män? - Jag har kämpat vid deras sida,
för länge sen.
Nu vill Ned Stark ta mitt huvud.
Han körde bort mig från min mark.
Du sålde slavar.
Japp.
- Varför? - Jag hade ont om pengar
och en hustru som var dyr i drift.
Var finns hon nu?
På annan ort
med en annan man.
- Ers nåd? - Ja, min kära?
Man kallar er den sista draken...
Det gör man.
Har ni drakblod i ådrorna?
Det är fullt möjligt.
Vad hände med drakarna?
Jag har hört att tappra män dödade drakarna.
Tappra män dödade inte drakarna.
Tappra män red på dem.
De red från Valyria för att bygga den mest storslagna
civilisation som någonsin skådats.
Med den mäktigaste drakens andedräkt smiddes järntronen,
som troninkräktaren nu håller varm åt mig.
De kuvades svärd,
de många tusen...
smälte samman som mängder av ljus.
Jag har alltid velat se en drake.
Det finns inget i världen jag hellre vill se.
Jaså? Varför drakar?
De kan flyga.
Var de än är så behöver de bara flaxa lite med vingarna
för att bege sig nån annanstans...
långt borta.
Och de kan döda.
Allt och alla som försöker skada dem
bränns till ingenting...
smälts ner...
som mängder av ljus.
Ja. Att få se en drake skulle göra mig mycket glad.
Efter 15 år i ett glädjehus
är du väl nöjd bara du får se himlen.
Jag var inte inlåst. Jag har sett saker.
- Vad har du sett? - Jag har sett...
en man från Asshai med en dolk av äkta drakglas.
Jag har sett en man
som kunde byta ansikte som andra byter kläder.
Och jag har sett en pirat som bar på sin vikt i guld
och vars skepp hade segel av färgat siden.
Så...
har ni sett nån?
- Ett piratskepp? - En drake.
Nej.
Nej, den sista dog många år innan jag föddes.
Men jag har sett nåt annat -
drakskallar.
De brukade pryda tronsalen i Röda borgen.
När jag var runt fyra eller fem
brukade far gå med mig längs raderna av skallar,
och låta mig säga namnen på dem.
När jag fick alla rätt gav han mig en sötsak.
De närmast dörren var de sista de lyckats föda upp.
De var alla små och felväxta med skallar små som hundskallar.
Men... Men när man närmade sig järntronen...
blev de större
och större och större.
Där fanns Ghiscar
och Valryon,
Vermithrax,
Essovius...
Archonei,
Meraxes,
Vhagar...
och Balerion den fruktade...
vars eld sammansmälte De sju konungarikena
till ett enda.
Vad hände med skallarna?
Jag vet inte.
Troninkräktaren lät väl pulverisera dem.
Och sprida dem för vinden.
- Vad sorgligt. - Ja, det är det.
Varför köpte jag dig?
- För att göra mig sorgsen? - Nej, ers nåd.
För att lära upp er syster.
För att lära min syster att bli en bättre älskare?
Tror du jag köpte dig för att tillfredsställa khal Drogo?
Din söta lilla idiot.
Seså. Gör ditt jobb.
En dag kommer din make att sitta där med dig vid sin sida.
Och en dag, inom snar framtid, kommer du att uppvisa din son för hovet.
Allt herrefolk i Västeros kommer att samlas för att skåda prinsen.
- Tänk om jag får en flicka? - Med gudarnas vilja
får du mängder av både pojkar och flickor.
Men om jag bara får flickor?
Oroa dig inte för det.
Jeyne Pooles mor fick fem barn - allihop flickor.
Ja, men det är högst osannolikt.
Men tänk om?
Om du bara fick flickor
antar jag att tronen skulle gå till prins Joffreys lillebror.
Och alla skulle hata mig.
Ingen skulle nånsin kunna hata dig.
- Joffrey gör det. - Nonsens.
Varför säger du så?
Den där affären med vargarna? Sansa...
jag har ju sagt hundratals gånger
- att en skräckvarg inte... - Var snäll och håll tyst.
Minns du vad du har lärt dig?
- Vem byggde järntronen? - Aegon erövraren.
- Och vem byggde Röda borgen? - Maegor den grymme.
Och hur många år tog det att bygga...
Min farfar och farbror mördades här, eller hur?
De dödades på order av kung Aerys, ja.
- Galne kungen. - Vanligtvis kallad galne kungen.
Varför mördades de?
Du bör tala med din far om dessa saker.
Jag vill aldrig tala med far.
Sansa, du måste rannsaka ditt hjärta
- och förlåta din far. - Nej, jag gör det inte.
Det är kungahandens tornering som orsakar problemen.
Kungens tornering. Hans hand vill inte ha med den att göra.
Kalla den vad du vill, Lord Stark,
staden är full av folk, och alltfler strömmar in för var dag.
Igår kväll var det krogupplopp, bordellbrand,
tre knivhuggna och ett fylle-hästlopp längs Systergatan.
- Ruskigt. - Om du inte kan hålla ordning,
kanske stadsvakten bör ledas av nån som kan det.
- Jag behöver fler män. - Du får 50.
- Lord Baelish sköter betalningen. - Gör jag?
Du hittade pengar till en tävling,
då kan du hitta pengar för att bevara friden.
Du får även 20 av mina privata vakter
- tills folkmassan försvunnit. - Tack, ärade hand, Ser.
De kommer väl till pass.
Ju förr det är över, desto bättre.
Riket blomstrar av dylika händelser.
De storslagna ges en chans att briljera
och de arma får vila från sitt elände.
Och stadens alla värdshus är fulla
och hororna går hjulbenta.
Torneringen fyller säkert många fickor.
Och nu...
om det var allt, mina herrar...
Åh, denna värme.
Dagar som denna avundas jag er nordbor
er sommarsnö. Tills imorgon, min herre.
Jag hoppades få tala med dig om Jon Arryn.
Lord Arryn?
Hans död var en stor sorg för oss alla.
Jag ansvarade personligen för hans vård, men han gick inte att rädda.
Sjukdomen slog till hårt och plötsligt.
Vi talades vid i min kammare kvällen före hans hädangång.
Lord Jon kom ofta för att be mig om råd.
Varför?
Jag har varit övermäster i många år.
Kungar och händer har bett mig om råd ända sen...
Vad ville Jon kvällen före hans död?
Jaha, han frågade efter en bok.
En bok? Vad för bok?
Det är knappast av intresse för dig.
En... En otymplig lunta.
Nej, jag vill gärna läsa den.
Härstamning och historia
över De sju konungarikenas mäktiga ätter,
med beskrivning av många höga herrar,
ädla damer
och deras barn.
Harkon Umber, den första med sitt namn,
född till Lord Hother Umber och Lady Amaryllis Umber
i det 183:e året efter Aegons välde,
vid Sista härden. Blå ögon, brunt hår
och ljushyllt, dog under sitt 14:e år
av ett sår erhållet under björnjakt.
Som sagt, ers nåd, en otymplig lunta.
Sa Jon Arryn vad han skulle ha den till?
Nej, ers nåd. Och jag tog mig inte friheten att fråga.
- Jons död... - Vilken tragedi.
Sa han nåt till dig under sina sista timmar?
Inget av vikt, ers nåd.
Men det var en fras han upprepade gång på gång.
"Avkomman är stark", tror jag att det var.
"Avkomman är stark"?
- Vad betyder det? - Åh,
ett döende medvetande är förvirrat, Lord Stark.
Trots den vikt man fäster vid dem
är de slutgiltiga orden ofta lika betydelselösa som de första.
Och du är helt säker på att han dog av naturlig sjukdom?
Vad annars?
- Gift. - En oroväckande tanke.
Nej, nej, det verkar knappast troligt.
Kungens hand var älskad av alla. Vad för en man skulle våga...
Det sägs att gift är kvinnornas vapen.
Ja, kvinnor, ynkryggar...
och eunucker.
Visste du att Lord Varys är eunuck?
- Det vet alla. - Ja, det förstås.
Hur en sån människa hamnade
i kungarådet kan jag omöjligt förstå.
Jag har upptagit tillräckligt av din tid.
Det var inget besvär, ers nåd, utan en ära.
Tack.
Jag hittar själv ut.
Syrio säger att en vattendansare kan stå på en tå i flera timmar.
Det skulle bli ett hårt fall nedför trappan.
Syrio säger att all smärta är övning och all övning gör en bättre.
- Imorgon ska jag jaga katter. - Katter? "Syrio säger..."
Han säger att alla svärdsmän bör studera katter.
De är tysta som skuggan och lätta som fjädern.
- Man måste vara kvick för att fånga dem. - Det har han rätt i.
Nu när Bran är vaken, kan han komma och bo hos oss?
Han måste ju först återfå sin styrka.
Han vill bli riddare i kungsvakten.
- Det kan han väl inte bli nu? - Nej.
Men en dag kan han bli herre över en borg,
eller sitta med i kungarådet.
Eller så låter han resa slott som Brandon Byggaren.
Kan jag bli herre över en borg?
Du ska gifta dig med en högadlad herre och styra hans slott.
Och dina söner ska bli riddare, prinsar och adelsmän.
Nej.
Det passar inte mig.
Hej.
Ser Alliser sa att jag skulle bli din vaktpartner.
Jag bör varna dig -
jag ser inget vidare.
Kom och ställ dig vid elden.
- Det är varmare. - Nej, det är bra.
Det är det inte alls. Du fryser ju.
Jag gillar inte höga höjder.
Du kan inte slåss. Du kan inte se.
Du är rädd för höjder och troligtvis alla annat.
Vad gör du här, Sam?
På morgonen till min 18:e namnsdag kom far till mig.
"Nu är du nästan en man", sa han.
"Men du är inte värdig min mark och titel.
"Imorgon ska du sälla dig till de svarta,
"avsäga dig din arvsrätt och bege dig norrut.
"Gör du inte det", sa han,
"då ställer vi till med jakt
"och nånstans i skogen kommer din häst att snubbla
"och du slungas från sadeln mot din död.
"Det säger jag i alla fall till din mor.
"Inget skulle glädja mig mer."
Ser Alliser kommer att tvinga mig att slåss imorgon, eller hur?
Ja.
Jag kommer inte att bli bättre.
Du kan i alla fall inte bli sämre.
Du läser tydligen en tråkig bok.
- Pycelle pratar för mycket. - Han är aldrig tyst.
Känner du Ser Hugh från Dalen?
Inte så konstigt.
Tills alldeles nyligen var han bara en väpnare - Jon Arryns väpnare.
Han adlades nästan omedelbart efter sin herres plötsliga död.
Adlades för vad?
- Varför berättar du detta? - Jag lovade Cat att hjälpa dig.
Var finns Ser Hugh?
- Jag ska tala med honom. - En ruskigt dålig idé.
Ser du pojken där?
En av Varys små fåglar.
Spindeln visar stort intresse för dina förehavanden.
Titta nu ditåt.
Den där tillhör drottningen.
Och ser du damen som låtsas läsa en bok?
- Varys eller drottningens? - Nej, hon är en av mina.
Har du nån i din tjänst som du litar helt och fullt på?
- Ja. - Det kloka svaret hade varit nej.
Skicka bud till din förtrogne - diskret.
Skicka honom att fråga ut Ser Hugh.
Därefter bör du be honom besöka en viss vapensmed i staden.
Han bor i ett stort hus längst upp på Stålgatan.
- Varför? - Jag har som sagt mina observatörer,
och det är möjligt att de såg Lord Arryn
besöka vapensmeden flera gånger veckorna före sin död.
Lord Baelish, det var tydligen fel av mig att misstro dig.
Att misstro mig har varit det klokaste du gjort
sen du klev av din häst.
..22, 23,
24, 5, 6, 27,
- 28, 29... - Ser Hugh?
30, 31, 32...
- Ser Hugh! - Som du ser är jag upptagen.
Jag är här å Lord Eddard Starks vägnar, kungens hand.
- Jag är kapten över hans garde. - Jag uppfattade inte namnet, Ser...
- Inte "Ser". Jag är ingen riddare. - Jag förstår.
Det råkar vara så att jag är det.
Han sa att han gärna pratar med kungens hand direkt.
- Han är riddare, förstår ni. - Aha, en riddare.
De struttar runt som tuppar härnere.
Även de som aldrig har sett en pil komma emot dem.
Ni borde inte vistas härute, ers nåd.
- Man vet inte vem som har ögon här. - Låt dem titta.
Kungens förra hand kom på besök ett flertal gånger.
Dessvärre hedrade han mig inte med att bli min kund.
- Vad ville Lord Arryn? - Han kom alltid för pojkens skull.
- Jag vill också träffa honom. - Som ni önskar, ers nåd.
Gendry!
Här är han.
Stark för sin ålder. Arbetar hårt.
Visa kungens hand hjälmen du gjort.
- Fint arbete. - Den är inte till salu.
Pojk, detta är kungens hand!
- Om hans nåd vill ha hjälmen... - Jag gjorde den åt mig.
- Förlåt honom. - Det behövs inte.
Vad pratade du med Lord Arryn om vid hans besök?
Han ställde bara frågor, ers nåd.
Vad för sorts frågor?
Först om mitt arbete,
om jag behandlades väl och trivdes.
Men sen började han fråga om min mor.
- Din mor? - Vem hon var och hur hon såg ut.
Vad svarade du?
Hon dog när jag var liten.
Hon hade gult hår.
Ibland sjöng hon för mig.
Titta på mig.
Återgå till arbetet, pojk.
Om pojken en dag
hellre svingar svärd än smider dem
ska du skicka honom till mig.
Hittade ni nåt?
Kung Roberts oäkting.
Det gillar han.
Det här är till kungen från Lord Stark.
Kan jag lämna det...
Lyssna.
Hör du dem?
Hur många tror du är därinne med honom?
- Gissa. - Tre.
Fyra.
Han gillar att göra så när jag tjänstgör.
Jag tvingas höra hur han förolämpar min syster.
- Förlåt mig, ers nåd... - Varför måste jag förlåta dig?
Har du gjort mig ont?
- Vi har träffats förut. - Jaså? Konstigt, det har jag glömt.
Belägringen av Pyke. Vi stred sida vid sida en eftermiddag.
- Var det då du fick ditt ärr? - Japp.
En Greyjoy tog nästan ut ögat på mig.
- Hätska jävlar. - De gillar blodbad.
Mot slutet gjorde de inte det längre.
Det var en redig strid.
Minns du när Thoros av Myr kom galopperande genom striden?
Med sitt brinnande svärd? Det minns jag till mina döddagar.
Jag såg den yngste av pojkarna Greyjoy på Vinterhed.
Det var som att se en haj på en bergstopp.
- Theon? Han är en bra pojk. - Det betvivlar jag.
Du smakar säkert som björnbärssylt!
Låt mig lukta. Kom här.
Kan jag lämna det här hos dig? Ett meddelande från Lord Stark.
Jag tjänar inte Lord Stark.
- Var har du varit? - På vakttjänst.
- Med Sam. - Prins Fläskkotlett.
- Var är han? - Han var inte hungrig.
Omöjligt!
Det räcker.
Sam är precis som alla vi andra.
Det fanns inte plats för honom i världen, så han kom hit.
Vi ska sluta göra honom illa under träningen.
Aldrig mer, oavsett vad Thorne säger.
Han är vår broder nu och vi ska skydda honom.
Du är verkligen kär, Lord Snow.
Ni flickor kan göra som ni behagar,
men om Thorne ställer mig mot Lady Nöff
tänker jag skära av en bit bacon.
Ingen rör Sam.
Vad väntar du på?
Attackera!
In med dig.
Slå mig.
Seså, slå mig!
Jag ger mig!
Jag ger mig.
Tycker du att det här är lustigt?
När ni befinner er bortanför muren i solnedgången,
vill ni då ha en man vid er sida?
Eller en snyftande pojke?
Skickar du horan för att ge mig order?
Jag borde ha skickat tillbaka hennes huvud!
Förlåt mig, khaleesi. Jag gjorde som ni sa.
Såja. Det gör inget. Irri, ta henne och lämna oss.
Ja, khaleesi.
- Varför slog du henne? - Hur många gånger måste jag säga det?
- Du beordrar inte mig. - Det gjorde jag inte heller.
Jag ville bara bjuda dig på middag.
- Vad är det här? - En gåva.
- Jag lät göra den åt dig. - Dothrakiska paltor?
- Ska du klä mig nu också? - Jag ber dig.
Den stinker dynga. Alltihop gör det.
Sluta. Sluta.
Du vill förvandla mig till en av dem, eller hur?
- Snart vill du väl fläta mitt hår. - Du har ingen rätt till fläta.
- Du har inte vunnit några segrar än. - Du säger inte emot mig!
Du är en hästherres slampa. Nu har du väckt draken...
Jag är en dothrakisk khaleesi!
Jag är hustru till en mäktig khal och jag bär på hans son.
Nästa gång du höjer handen mot mig
blir sista gången du har händer.
Jag vet att en del av befälen går på bordell i Pirstaden.
Det betvivlar jag inte.
Är inte det lite orättvist?
Vi tvingas avlägga löften medan de smyger iväg för att ta sig ett luder.
- Ta sig ett luder? - Visst är det fånigt?
Skulle vi inte kunna försvara muren om vi inte levde i celibat?
- Det är absurt. - Jag trodde inte att det besvärade dig.
Hurså?
För att jag är fet?
- Nej. - Jag gillar flickor lika mycket som du.
De kanske inte gillar mig lika mycket.
Jag har aldrig...varit med nån.
Du har förmodligen varit med hundratals.
Nej.
I ärlighetens namn
är jag precis som du.
Ja, jag...
Det har jag svårt att tro.
En gång var det nära.
Jag var ensam i ett rum med en naken kvinna, men...
- Visste du inte var den skulle stoppas? - Jo.
Var hon...
gammal och ful?
Ung och underbar.
En hora vid namn Ros.
Vilken hårfärg?
- Rött. - Jag gillar rött hår.
Och hennes...
Hennes...
- Det vill du inte veta. - Var de så fina?
- Finare. - Åh nej.
Så varför älskade du inte med Ros med de perfekta...?
- Hur lyder mitt namn? - Jon Snow.
Och varför är mitt efternamn Snow?
För att...
du är en oäkting från Norden.
Jag har aldrig träffat min mor.
Far har inte ens berättat hennes namn.
Jag vet inte om hon lever eller är död.
Jag vet inte om hon är en adelskvinna, en fiskarhustru...
eller en hora.
Så jag satt där
på bordellen medan Ros tog av sig kläderna.
Men jag kunde inte göra det.
Det enda jag kunde tänka var: "Tänk om jag gör henne gravid
"och hon föder ett barn, ännu en oäkting vid namn Snow?"
Det är inget bra liv för ett barn.
Så...
du visste inte var du skulle stoppa den?
Roar ni er?
Ni ser frusna ut, pojkar.
Det är lite kyligt.
Lite kyligt, ja, vid elden,
inomhus.
Det är fortfarande sommar.
Minns ni ens den senaste vintern?
Hur länge sen är det nu? 10 år sen?
Jag minns.
Var det obehagligt på Vinterhed?
Var det vissa dagar då du inte kunde bli varm,
oavsett hur många brasor tjänarna tände?
- Jag tänder mina egna brasor. - Så beundransvärt.
Jag tillbringade sex månader bortanför muren
under senaste vintern.
Det skulle ha varit ett tvåveckorsjobb.
Vi hörde ett rykte om att Mance Rayder planerade ett anfall mot Östborgen.
Vi gav oss ut för att leta upp några av hans män -
tillfångata dem, insamla information.
Råskinnen som slåss för Mance Rayder är hårda män.
Hårdare än ni nånsin blir.
De kan sitt land bättre än vi.
De visste att en storm var i annalkande.
Så de gömde sig i sina grottor och väntade tills den dragit förbi.
Men vi överrumplades på öppen mark.
Vindarna var så starka
att 30-metersträd rycktes upp ur marken med rötter och allt.
Tog man av handsken för att ta fram kuken och pissa
förlorade man ett finger i kylan.
Och det var ett totalt mörker.
Du vet inte vad kallt vill säga.
Det vet ingen av er.
Hästarna dog först.
Vi kunde varken stilla deras hunger eller hålla dem varma.
Att äta hästar var lätt.
Men när vi började falla...
Det var inte lätt.
Vi skulle ha haft några pojkar som du med oss.
Mjuka, feta pojkar som du.
Vi kunde ha levt ett par veckor på dig
och sen haft ben kvar att göra soppa på.
Snart kommer nya rekryter
och då skickas ni ner till kommendören
för att tilldelas era uppdrag.
Och ni kommer att kallas för män i Nattens väktare,
men ni är dårar om ni själva tror det.
Ni är ännu pojkar.
Och när vintern kommer dör ni...
som flugor.
Jag slog honom.
Jag slog draken.
Din bror Rhaegar var den sista draken.
Viserys är inte ens skuggan av en orm.
- Men han är den rättmätige kungen. - Låt oss tala sanning.
Vill du se din bror på järntronen?
Nej.
Men folket väntar på honom.
Illyrio sa att de syr drakbaner och ber för hans återkomst.
Folket ber för regn, hälsa och en sommar som aldrig tar slut.
De bryr sig inte om vilket spel de höga herrarna spelar.
Vad ber du för, Ser Jorah?
Mitt hem.
Jag ber också för mitt hem.
Min bror kommer aldrig att återta De sju konungarikena.
Han skulle inte kunna leda en armé ens om min man gav honom en.
Han kommer aldrig att föra oss hem.
Kärleksgnabb?
Ursäkta. Känner jag...?
Sansa, min vän, detta är Lord Baelish.
- Han är känd... - En gammal vän till familjen.
Jag har känt er mor mycket länge.
- Varför kallas du Lillfinger? - Arya!
- Var inte oförskämd! - Nej då, ingen fara.
När jag var barn var jag väldigt liten.
Och jag kommer från ett pytteland som heter Finger, så ni förstår...
vilket ofantligt klurigt smeknamn det är.
Jag har suttit här i flera dagar!
Starta den förbannade torneringen innan jag pissar ner mig!
Vid gudar, vem är det?
Ser Gregor Clegane.
Han kallas för Berget.
Fähundens äldre bror.
- Och hans motståndare? - Ser Hugh från Dalen.
Han var Jon Arryns väpnare.
Se hur långt han har kommit.
Ja, ja, nog med förbannad pomp. På honom!
Inte vad ni väntade er?
Har ni nånsin hört berättelsen om Berget och Fähunden?
En härlig liten saga om broderlig kärlek.
Fähunden var blott en valp,
kanske sex år gammal.
Gregor var några år äldre,
redan en stor pojk med ett begynnande rykte.
Vissa pojkar har en medfödd talang för våld.
En kväll såg Gregor sin lillebror leka med en leksak vid brasan -
Gregors leksak,
en träriddare.
Gregor sa inte ett ord,
utan lyfte sin bror i nackskinnet
och tryckte in hans ansikte i den brinnande kolen.
Han höll ner honom medan pojken skrek,
medan hans ansikte smälte.
Det är inte många som känner till den historien.
- Jag lovar att inget berätta. - Nej, gör inte det.
Om Fähunden så mycket som hör dig nämna det
kan inte alla Konungasätets riddare tillsammans rädda dig.
Ers nåd, hennes majestät drottningen.
- Ers majestät. - Du missar din tornering.
Bara för att den bär mitt namn är den inte min.
Jag tycker att vi ska lägga händelsen på Kungsvägen bakom oss -
det obehagliga med vargarna.
Att tvinga dig att döda besten var extremt.
Men ibland går vi till ytterligheter när det gäller våra barn.
Hur är det med Sansa?
- Hon trivs här. - Hon är den enda Stark som gör det.
Hon tar efter sin mor. Hon har inte mycket av Norden i sig.
- Vad gör ni här? - Jag undrar detsamma om dig.
Vad hoppas du åstadkomma?
Kungen kallade på mig att tjäna honom och riket,
och det gör jag tills han ger mig andra order.
Du kan inte förändra eller hjälpa honom.
Han gör som han vill, precis som han alltid gjort.
Man gör sitt bästa för att plocka upp bitarna.
Om det är mitt jobb, må så vara.
Du är inget annat än en soldat.
Du tar dina order och du utför dem.
Man kan se hur det hänger ihop.
Din äldre bror tränades att leda, medan du tränades att följa.
Jag tränades även att döda mina fiender, ers majestät.
Precis som jag.
Sju välsignelser till er, gott folk!
Detsamma.
Pojk! Bröd, kött och öl. Kvickt.
Väl tänkt, farfar. Jag är utsvulten.
- En sång medan vi väntar? - Jag slänger mig hellre i en brunn.
Seså, farfar. Det kanske blir sista chansen om ni ska norrut.
Nordbornas enda musik är vargarnas ylande!
Vid gudarna.
Ledsen, ers nåd. Det är fullt.
- Vartenda rum. - Mina män kan sova i stallet.
Själv behöver jag inget stort rum.
- Vi har verkligen inget rum, ers nåd. - Finns det inget jag kan göra...
för att råda bot på detta?
- Ni kan få mitt rum. - Där har vi en klok man.
Ni kan väl ordna med mat? Yoren, ät med mig.
- Ja, ers nåd. - Ers nåd Lannister!
Får jag underhålla er medan ni äter?
Jag kan sjunga om er fars seger vid Konungasätet!
Inget är troligare att förstöra min kvällsvard.
Lady Stark! Vilket oväntat nöje.
Det var tråkigt att inte ses i Vinterhed.
Lady Stark!
Jag var fortfarande Catelyn Tully sist jag bodde här.
Du, Ser.
Är det Harrenhals svarta fladdermus jag ser broderad på bröstet?
Ja, ers nåd.
Är Lady Whent en sann och uppriktig vän
till min far, Lord Hoster Tully av Floddalen?
Det är hon.
Den röda hingsten var alltid en välkommen syn i Floddalen.
Min far räknar Jonos Bracken
bland sina äldsta och mest lojala banermän.
Vår herre hedras av hans förtroende.
Jag avundas din far alla hans fina vänner, Lady Stark,
men jag kan inte se meningen med detta.
Ditt sigill känner jag också till -
tvillingtornen i Frey.
Hur mår er lord, Ser?
Lord Walder mår bra, ers nåd.
Han har bett er far hedra honom med sin närvaro
på hans 90:e namnsdag.
Han tänker ta sig ännu en hustru.
Denne man...
kom in i mitt hus som gäst
och konspirerade där att mörda min son.
En pojke på 10 år.
I kung Roberts och alla era goda husbönders namn
ber jag er att gripa honom
och hjälpa mig att föra honom till Vinterhed
i väntan på kunglig rättsskipning.