-Vai sīram Hjū te ir ǵimene? -Nē.
Vakarnakt viņa dēļ biju nomodā. Viņam nebija neviena cita.
Viņš agrāk nav vilcis šīs bruņas.
Nepaveicās, cīnoties pret Kalnu.
-Kurš to noteica? -Bruņinieki velk lozes, Lord Stārk.
Kurš tās tur?
Labi pastrādājāt, māsas.
Dzīve ir savāda. Vēl pirms vairākiem gadiem cīnījāmies kā naidnieki.
Priecājos, ka netikāmies laukā, sīr Baristan.
Tāpat mana sieva. Atraitnes dzīve viņai nepiestāvētu.
Neesi pieticīgs! Esmu redzējis, kā uzveic dučiem dižu bruņinieku.
Mans tēvs reiz teica, ka esi labākais no labākajiem.
Viņš nekad nekļūdījās cīņas jautājumos.
Tavs tēvs bija labs vīrs.
-Karaļa nodarītais ir šausmīgs. -Tas puisis.
Viņš vēl pirms pāris mēnešiem bija skvairs. Kā varēja atļauties bruņas?
Iespējams, Lords Arīns atstāja naudu.
-Karalis šodien vēlas turnīru. -Nē. Tas nenotiks.
-Roberts dara, kā vēlas. -Tad joprojām būtu sacelšanās.
Tas ir pārāk mazs, Jūsu Augstība. Nederēs.
Tava māte bija dumja ielene ar resnu pēcpusi. Vai zināji to?
Paskaties uz šo pamuļķi! Viens pauts, un bez smadzenēm!
Viņš pat nespēj man uzvilkt bruņas.
-Tu esi tai pārāk resns. -Resns?
Vai tā tu runā ar Karali?
-Tas bija smieklīgi, ne? -Nē, Jūsu Augstība.
Nē? Tev nepatīk Labās rokas joki?
-Nespīdzini zēnu! -Tu dzirdēji. Karalis ir pārāk resns.
Atrodi paplašinātāju!
-Paplašinātāju? -Pēc cik ilga laika viņš to apjēgs?
-Varbūt vajadzēja likt to izgudrot. -Joprojām zinu, kā turēt šķēpu.
-Lai jaunieši dodas turnīrā! -Es nedrīkstu, jo esmu Karalis?
-Es gribu kādam trāpīt. -Un kurš gan tev dos pretī?
-Kurš spēj. Pēdējais uz sedliem... -Būsi tu.
Neviens Septiņās karalistēs neriskēs tev darīt pāri.
-Saki, tie gļēvuļi man ļaus uzvarēt? -Jā.
-Neesmu izslāpis. -Dzer! Karalis tev pavēl.
Pārāk resns savām bruņām.
Tavs skvairs ir Lanisteru puika?
Nolāpīts dumiķis, taču Serseja uzstāja. Jāsaka paldies Arīnam.
Viņš teica, ka Serseja Lanistera būs labs pāris. Tēvs būšot manā pusē.
Man šķita, ka būt karalim nozīmē to, ka varu darīt, ko vēlos.
Gana! Ejam skatīties! Vismaz saodīšu kāda cita asinis.
-Robert. -Ko?
Iespaidīgs skats ļaudīm. "Liecieties sava Karaļa priekšā, mēsli tādi!"
-Kur Ārija? -Deju nodarbībā.
Ziedu bruņinieks.
Paldies, sīr Loras!
Neļauj viņu sāpināt! Es nespēju noskatīties.
-Simts zelta pūķu par Kalnu. -Pieņemu.
Ko gan pirkšu ar simts zelta pūķiem?
Pāris mucas dornu vīna? Vai arī prieka mājas meiču?
-Kaut draugu sev! -Sīrs Lorass jāj labi.
Žēl gan, Īkstīt! Draugs tev būtu noderējis.
Saki, Lord Renlij! Un kad tev būs draugs?
Lorass zināja, ka ķēve iekarsusi. Diezgan prasmīgi!
-Sīrs Lorass tā nedarītu. -Zelts vienmēr noder.
Zobenu!
Liec viņu mierā!
Pārstāt šo neprātu Karaļa vārdā!
Laidiet viņu!
-Esmu parādā savu dzīvību, sīr. -Neesmu sīrs.
-Noņem kapuci! -Puscilvēks lejup no zirga klibo.
Šis nav Karaļceļš. Teici, ka dodamies uz Ziemmalu.
-Bieži un skaļi. -Ļoti gudri.
Mani meklēs, tikai nepareizā vietā.
Vārds jau būs aizklīdis līdz tēvam.
Viņš piedāvās pievilcīgu atalgojumu.
Visi zina, ka Lanisteri atmaksā parādus.
-Vai būsi tik laba un atsiesi mani? -Kālab gan?
Vai aizbēgšu? Klinšu ciltis nogalinās zābaku dēļ. Ja ne ēnu kaķis pirmais.
Tās ir mazākās no tavām raizēm.
Austrumu ceļš. Dodamies uz Veilu.
Vedīsi pie savas māsas, lai atbildu par iedomu noziegumiem.
Kad pēdējo reizi satiki savu māsu?
-Pirms pieciem gadiem. -Viņa ir mainījusies.
-Tikpat labi vari nogalināt mani te. -Neesmu slepkava, Lanister.
Es arī nē. Man ar tava dēla slepkavības mēǵinājumu nav sakara.
-Atrastais duncis... -Kurš pajoliņš slepkavo ar savu nazi?
-Vai aizsiet muti? -Kāpēc? Jo saprātīgi runāju?
Milēdij, šurp!
Atsien mani! Ja mirstu, tad kāda jēga?
-Rodrik... -Viss būs labi, milēdij!
-Nevajag notriepties asinīm. -Tu pirmais?
Tev vajag sievieti? Nav nekā labāka pēc cīņas.
Nu, ja viņai nekas nav pretī.
-Bren. -Lauvu sala.
-Lordi? -Grodžosi.
Zināmi kā labi strēlnieki, kuǵotāji un mīlnieki.
Neizdevušies dumpinieki.
Kroņa tiesībās, Robertam esot karalim.
-Labi. -"Ar jūtām. Lordi Barateoni."
Rietumu zeme. Lauva. "Lanisteri vienmēr atmaksā."
Nē. Teiciens, bet ne oficiālais moto.
-Lordi Lanisteri. -Joprojām par to vārdiem.
-Tu tos zini. Domā! -"Esmu pieveikts un salauzts."
-Tas ir no Marteliem. -Ģimene. Pienākums. Gods.
-Tūliju. Tavas mātes. Vai spēlējies? -Ģimene. Pienākums. Gods.
Vai tā ir pareizā secība? Ģimene pirmajā vietā.
Māte pameta Ziemmalu, lai pasargātu ǵimeni.
Kā viņa var to nosargāt, ja nav ar ǵimeni?
Māte sēdēja pie tavas gultas trīs nedēļas, kamēr gulēji.
Un tad devās prom.
Es biju tas, kurš izvilka tevi no tavas mātes.
Es ieliku tevi viņas rokās.
No tā brīža līdz savai nāvei viņa tevi mīlēs.
Absolūti. Kvēli.
-Kālab devās prom? -Nedrīkstu teikt. Drīz atgriezīsies.
-Vai zini, kur viņa ir šodien? -Nē.
Kā tad vari solīt, ka drīz būs?
Reizēm raizējos, ka esi pārāk gudrs.
-Vairs neizšaušu nevienu bultu. -Kur tas rakstīts?
Tam vajag kājas.
Ja Tīriona sedli tiešām darbojas, vari iemācīties šaut no zirga.
Dotraku zēni to iemācās četru gadu vecumā. Kālab lai tu nevarētu?
Nolāpīts! Klusē! Tu nedrīksti būt pils sienās.
Šķita, ka te esi svarīga persona.
Gana svarīga tādām kā tu.
Tu neesi vienīgais augstmanis manā dzīvē.
-Puscilvēks ir pa pusei augstmanis. -Greizsirdīgs?
Kālab gan? Ikviens par pāris vara gabaliem var tevi dabūt.
Kāds ir punduris tur lejā? Vienmēr par to esmu prātojis.
Viņš varētu tevi pārsteigt.
Viņam ir veikli pirksti un mēle.
Dāsns. Lanisteram zelts ir lēts.
-Tu esi greizsirdīgs. -Man ir liels prieks.
Esam Dzelzs salu lordi 300 gadu. Neviens uz mums neskatās no augšas.
-Pat ne Lanisteri. -Pat ne Stārki?
-Aizbilstamais kopš 8 gadu vecuma. -Cik jauki teikts!
-Tavs tēvs sacēlās pret Karali... -Tēvs cīnījās par brīvību.
Ko darīja tavējais? Izvaroja ieleni?
-Tu esi ļoti nopietns zēns. -Es neesmu zēns.
Esi gan! Nopietns zēns ar nopietnu gailīti.
-Nevēlos par to maksāt. -Tad sagādā sev sievu!
Nāc! Es tev pāri nedarīšu.
-Kā klājas jūsu dēlam, milord? -Viņš nekad nestaigās.
-Bet prāts ir stiprs? -Tā runā.
Tad jau svētība! Es pats bērnībā tiku sakropļots.
Dažas durvis aizveras pavisam.
Dažas atveras neiedomājamākās vietās. Vai drīkstu?
Ja nepareizās ausis šo dzirdēs, tad zaudēšu galvu.
Kurš gan sēros pēc nabaga Varīsa?
Ne ziemeļos, ne dienvidos zirnekļiem nevelta dziesmas.
Taču tev šis tas ir jāzina.
Esi Karaļa labā roka, un Karalis ir āksts.
Tavs draugs, es zinu, bet āksts. Nolādēts, ja neglābsi.
Es te esmu mēnesi.
-Kālab gaidīji tik ilgi? -Es tev neuzticējos.
-Kālab uzticies tagad? -Karaliene nav vienīgā, kas vēro.
Te ir tikai daži goda vīri. Tu esi viens no tiem.
Gribētu domāt, ka arī es. Lai cik dīvaini tas nešķistu.
-Kas draud Karalim? -Tas pats, kas Džonam Arīnam.
Tās sauc par Līsas asarām.
Tīras un bezgaršīgas kā ūdens. Neatstāj ne pēdas.
-Kas viņam to iedeva? -Tuvs draugs, bez šaubām.
Taču kurš? To bija daudz. Lords Arīns bija lāga vīrs.
Bija kāds zēns. Viss, kas viņam piederēja, bija, pateicoties Arīnam.
Skvairs, sīrs Hjū.
Žēl, ka tā gadījās. Tieši, kad dzīvē tik labi gāja!
Ja sīrs Hjū noindēja, kurš viņam par to samaksāja?
-Kāds, kurš varēja to atļauties. -Džons bija mierīgs vīrs.
Labā roka 17 labus gadus.
-Kālab viņu nogalināt? -Viņš sāka uzdot jautājumus.
Viņš jau atradis to bastardu. Pie viņa ir tā grāmata.
-Ko darīsim, kad uzzinās patiesību? -Dievi vien zina!
Tie muļķi centās nogalināt viņa dēlu. Sliktākais - neveiksmīgi.
Vilks ar lauvu viens otra rīklēs.
-Drīz sāksies karš. -Mēs tam neesam gatavi.
-Otra roka arī var mirt. -Šī roka ir cita. Mums vajag laiku.
Hals Drogo rīkosies tikai tad, kad piedzims viņa dēls.
Vilcināties - tu saki. Rīkoties ātri - atbildu es.
-Tā vairs nav spēle diviem. -Nekad nav bijusi.
Pirmais ierodies un pēdējais dodies prom.
-Apbrīnoju tavu čaklumu. -Tu ļoti klusu pārvietojies.
Katram ir savas īpašības.
Tu šodien izskaties vientuļš. Atnāc vakarā uz manu bordeli!
-Pirmais zēns uz mājas rēķina. -Tu jauc darbu ar atpūtu.
Putniņi, kas čukst tev ausī.
Tici man! Apkalpojam visas gaumes.
Dzirdēju, ka Lordam patīkot ļoti jauni zēni.
Gādāju gan par skaistumu, gan diskrētumu. Abi vienlīdz svarīgi.
Tiesa, skaistums ir subjektīva īpašība.
Vai tiesa, ka sīram Mārlonam patīk amputētie?
Visas tieksmes ir ļautas vīram ar pilnu maku.
Dzirdēju šausmīgākās baumas par lordu, kam patīk svaigi miroņi.
Noteikti ir ārkārtīgi grūti apmierināt šādu tieksmi.
Skaista, vēl nepuvuša miroņa atrašanas loǵistika vien!
Stingri runājot, tas nebūtu saskaņā ar Karaļa likumiem.
Saki! Vai kāds tavus pautus glabā mazā kastītē?
Bieži par to esmu prātojis.
Zini, man nav ne jausmas, kur tie ir, pat ja esam bijuši tik tuvi!
Pietiks par mani! Kā tev klājas, kopš pēdējoreiz redzējāmies?
Kopš tu redzēji mani? Vai es tevi?
Pēdējoreiz tevi redzēju runājam ar Karaļa labo roku.
-Redzēji paša acīm. -Ar acīm, kas man pieder.
Padomes darīšanas. Tik daudz apspriežama ar Nedu Stārku!
Visiem zināma tava nemirstošā pieķeršanās Stārka sievai.
Ja Lanisteri censtos atņemt Stārka zēnam dzīvību,
un atklātu, ka tu palīdzēji Stārkam nokļūt pie šī secinājuma...
-...viens mazs vārds Karalienei... -Stindzinoša doma.
Taču domāju, ka esmu tevi redzējis vēl nesenāk.
-Tiešām? -Jā.
Atceros, ka vēl šodien runāji ar Stārku viņa telpā.
-Tas biji tu zem gultas? -Drīz vien pēc tam redzēju,
kā pavadi zināmu ārvalstu ierēdni.
Padomes darīšanas? Protams, tev ir draugi no otra jūras krasta.
Galu galā, pats esi no turienes.
Mēs taču esam draugu, Lord Varīs? Gribētu domāt, ka esam.
Tad jau spēj iztēloties manu nastu, domājot, vai Karalis tevi neapšaubīs.
Stāvēt krustcelēs, lai izvēlētos starp uzticību draugam
-un uzticību karalistei. -Ai, nevajag!
-Viens vārdiņš Karalim... -Kas jums te par sazvērestību?
Lai kas tā būtu, pasteidzieties!
-Uz padomes tikšanos? -Satraucoši jaunumi no tālienes.
Neesi dzirdējis?
Prom! Nekādas ubagošanas!
-Es te dzīvoju. -Vai iesist pa ausi, lai sadzirdi?
-Vēlos satikt tēvu. -Vēlos kniebties ar Karalieni.
Tavs tēvs guļ uz tavernas grīdas, puika, kamēr draugi viņu apčurā.
Mans tēvs ir Karaļa labā roka. Esmu Ārija Stārka no Ziemmalas.
Ja man ko nodarīsiet, tēvs abas jūsu galvas uzdurs uz pīķa.
Laid mani garām, citādi iesitīšu pa ausi, lai labāk dzirdi!
Puse manu sargu tevi meklēja.
-Tu solīji to pārtraukt. -Viņi vēlas tevi noslepkavot.
Es viņus neredzēju, taču, šķiet, viens bija resns. Es nemeloju.
Tu esot atradis bastardu. Vilki cīnās ar lauvām. Un kaut ko par mežoni.
-Kur tu dzirdēji? -Netālu no pūķu galvaskausiem.
-Ko tu tur darīji? -Ķēru kaķi.
Naktssardzes vīrs lūdz parunāt. Tas esot steidzami.
-Kā vārdā, draugs? -Jorens.
-Tas laikam ir jūsu dēls? -Esmu meitene.
-Vai tevi sūtīja Bendžens? -Neviens nesūtīja, milord.
Meklēju vīrus Mūrim. Meklēju cietumos piemērotus neǵēļus.
-Es uzmeklēšu. -Paldies! Ne tādēļ jūs traucēju.
Jūsu brālim Bendženam ir melnas asinis. Gluži kā brālis man.
Viņa dēļ te tik ātri jāju. Gandrīz nogalināju zirgu.
Šurp jāj arī citi. Rīt to zinās visa pilsēta.
-Ko? -Labāk atklāšu to privāti, milord.
Ej! Vēlāk parunāsim.
-Džorij, aizved viņu uz istabu! -Nāc, milēdij! Klausi tēvu!
-Cik sargu tēvam ir? -Karaļa ostā 50.
-Tu neļausi viņu nevienam nogalināt? -Par to neraizējies, milēdij!
Jūsu sieva, milord, ir sagūstījusi Puscilvēku.
-Esat tālu no mājām, Lēdija Stārka. -Ar ko es runāju?
Sīrs Vardiss Īgans, Veilas bruņinieks. Lēdija Arīna gaida?
Nebija laika sūtīt ziņu.
-Kālab viņš ir ar jums, milēdij? -Tālab mums nebija laika.
-Viņš ir mans gūsteknis. -Neizskatās.
Mana māsa lems, kā izskatās.
Jā, milēdij. Viņa lems.
Runā, kā cietoksnis ir neieņemams.
Dod 10 labus vīrus un labus kāpšļus! Es to maitu ieņemšu.
Tu man patīc.
Lord Stārk, tavu klātbūtni aicina Mazās Padomes telpā.
-Sasaukta sapulce. -Vispirms jātiekas ar Karali. Vienam.
Viņš ir sapulcē. Viņš jūs izsauca.
-Vai tas ir par manu sievu? -Nē, milord.
Domāju, tam sakars ar Dinerīsu Tārgārjenu.
-Tā padauza ir grūta. -Jūs runājat par bērna slepkavību.
Es jau brīdināju, taču neviens nevēlējās uzklausīt.
Uzklausiet tagad! Vēlos viņus mirušus.
Gan māti, gan bērnu. Un to muļķi Viserīsu arī. Vai gana skaidrs?
-Tā darīsi sev negodu. -Gods?
Man jāvalda pār Septiņām karaļvalstīm. Viens karalis visām.
Vai gods tās tur pie kārtības?
Vai gods te saglabā mieru? Tās ir bailes un asinis.
-Tad neesam labāki par Trako. -Uzmanies, Ned!
Tu vēlies noslepkavot meiteni, jo Zirneklis dzirdēja baumas.
Tās nav baumas. Viņai ir bērns. Tā informēja sīrs Džorahs Mormonts.
-Tārgārjenas padomdevējs. -Mormonts?
Tu mums piegādā nodevēja čukstus no otras pasaules malas?
Džorahs Mormonts ir vergturis, nevis nodevējs.
Zinu, ka godājamam vīram tas ir tas pats.
Viņš pārkāpa likumu, nodeva ǵimeni un aizlaidās no valsts.
-Slepkavosim viņa vārdu dēļ? -Ja tā ir taisnība? Ja viņai ir dēls?
Tārgārjeni dotraku armijas priekšgalā. Ko tad?
Starp mums vēl ir Šaurā jūra.
Bīšos no dotrakiem, kad tie iemācīs zirgus skriet pār ūdeni.
Nedarīt neko? Tāds ir tavs padoms?
Neko, līdz brīdim, kad mūsu krastā izkāps ienaidnieki?
Jūs esat mana padome. Iestāstiet šim godājamajam muļķim saprātu!
Saprotu tavas bažas, milord.
Patiesi, tā ir šausmīga doma. Neǵēlīga rīcība.
Taču valdošajiem reizēm jārīkojas neǵēlīgi karalistes labā.
Ja dievi dos Dinerīsai dēlu, karaliste asiņos.
Nevēlu meitenei neko sliktu. Iebrūkot dotrakiem, cik nevainīgo mirs?
Cik pilsētu nodegs?
Vai nav prātīgāk, pat labāk,
ja viņa mirtu tagad, lai desmitiem tūkstošu varētu dzīvot?
Viņus abus sen jau vajadzēja nogalināt.
Ja atrodies gultā ar neglītu sievieti, tad labāk aizvērt acis.
Pārgriezt viņai rīkli. Nodarīt to lietu.
Es tev sekoju karā.
Divreiz. Ne reizi nešauboties.
Taču tagad es tev nesekošu.
Roberts, ar kuru izaugu, nedrebēja no nedzimuša bērna ēnas.
-Viņa mirst. -Es tajā nepiedalīšos.
Tu esi Karaļa Labā roka. Darīsi, kā pavēlu, vai atradīšu citu.
Lai viņam sokas! Domāju, ka esi labāks vīrs.
Ārā! Nolādētais! Man gana ar tevi!
Skrien uz Ziemmalu. Uzduršu tavu galvu uz pīķa.
Es atradīšu viņu pats, nejēga!
Tev šķiet, ka esi pārāk labs un godājams. Šis ir mūsu karš.
Došos tālāk ar meitām. Sagatavo viņas viens! Nejautā palīdzību!
Tūliņ, milord! Ieradies Lords Bailišs.
Augstība vēl turpināja. Pieminēja arī vārdu "nodevība".
-Kā varu tev līdzēt? -Kad atgriezies Ziemmalā?
Ja vēl līdz vakaram esi te, parādīšu, ar ko Arīns runāja pirms saslimšanas.
-Ja tas tevi vēl interesē. -Man nav tam laika.
Nebūs vairāk par stundu, bet kā vien vēlies!
Nogādā visus vīrus pie meiteņu istabām!
-Divi tavi labākie zobeni? -Hjūvards un Vils.
Uzmeklē viņus, un tiekamies stallī!
Tu viņu te atvedi bez manas atļaujas? Piesārņo manu māju ar viņa klātbūtni?
Tava tante pastrādājusi ko ļoti sliktu, Robin.
Tu taču viņu atceries? Vai viņš nav skaists?
Un arī stiprs. Džons to zināja.
Viņa pēdējie vārdi bija: "Sēkla ir stipra."
Viņš vēlējās, lai visi zina, ka viņa dēls būs labs un spēcīgs.
Paskaties uz viņu! Veilas Lords.
Līsa. Tu man rakstīji par Lanisteriem, brīdinot...
Turēties no viņiem pa gabalu, nevis vest viņus te.
-Māmiņ, vai tas ir slikts cilvēks? -Jā.
-Viņš ir mazs. -Tīrions Puscilvēks no Lanisteriem.
Viņš nogalināja tavu tēvu. Viņš nogalināja Karaļa labo roku.
Viņu arī? Esmu bijis ļoti aizņemts.
Pievaldi mēli! Šie ir Veilas bruņinieki.
Visi mīlēja Džonu Arīnu. Ikviens mirtu manis dēļ.
Ja man kas notiks, mans brālis Džeimijs, parūpēsies, ka mirs.
-Neviens mums nevar nodarīt pāri. -Manu mīļo zēn!
Viņš tikai cenšas mūs iebiedēt. Visi Lanisteri ir meļi.
-Neviens nedarīs tev pāri. -Māmiņ!
Vēlos redzēt, kā sliktais vīrs lido.
-Iespējams, redzēsi, mīļumiņ. -Viņš ir mans gūsteknis.
Neļaušu viņam darīt pāri.
Sīr Vardis, manas māsas viesis ir gurdens.
Noved lejā, lai atpūšas! Iepazīstini ar Mordu!
Es gulēt, punduri! Izgulies labi!
Stārkam paveicies, ka viņam vēl ir galva.
Roberts pāris dienas zākāsies, bet neko nedarīs.
-Tev skauž. -Tas nesāpēs?
Es tev patīku šāds?
-Tad varbūt uzmeklē zēnu! -Es vēlos tevi.
Brālis domā, ka ikviens, kurš nav bijis karā, nav vīrs.
Izturas pret mani kā izlutinātu bērnu.
Un tu neesi? Lorass Tīrels, Ziedu bruņinieks?
Cik karos esi cīnījies?
-Cik tēvs iztērēja par bruņām? -Nekusties!
No Roberta un Stanisa dzirdu, ka neesmu gana sīksts.
Tu ievēmi zēna acī, kad mira tuvcīņā.
Acs bija izkārusies no dobuma.
-Nevajadzēja cīnīties, ja nemāk. -Tev viegli to teikt.
-Ne visi ir tik apdāvināti. -Man to neviens neuzdāvināja.
Es pie tā strādāju ik dienu, kopš varēju noturēt nūju.
Es varētu to darīt ik dienu, un tāpat vēl nebūt tik labs kā tu.
Laikam to nekad neuzzināsim.
-Visur? -Visur.
-Vai Tārgārjenu meitene mirs? -Tas jāpaveic.
Lai cik nepatīkami būtu! Roberts te ir netaktisks.
Ikreiz, kad runā par viņas slepkavošanu, galds paceļas.
-Žēl, ka nav tik iekarsis par sievu. -Paliekoša iekāre uz viņas naudu.
Lanisteri varbūt ir pārlieku grezni nelieši,
taču viņiem ir neprātīgi daudz naudas.
-Man arī ir neprātīgi daudz naudas. -Ne tik daudz, kā Lanisteriem.
Taču vairāk nekā tev.
Roberts draud ņemt līdzi medībās. Iepriekš bijām divas nedēļas.
Mīdīsimies lietū dienu no dienas.
Tikai lai viņš varētu iedurt šķēpu kādā miesā!
Taču Robertam patīk slaktēt, un viņš ir karalis.
-Kā tas gadījās? -Jo viņam padodas slaktēšana.
-Zini, kuram būtu jābūt karalim? -Esi nopietns!
Mans tēvs varētu būt tava banka. Nekad neesmu karojis.
-Esmu ceturtais. -Kur bija Roberts karaliskajā secībā?
Džofrejs ir briesmonis. Tommenam ir 8.
-Staniss? -Omāra raksturs.
-Mans vecākais brālis. Ko tu dari? -Paskaties!
Mums visiem ir asinis. Reizēm mazliet izlīst.
Ja būsi karalis, tu tādas daudz redzēsi.
Tev jāpierod. Paskaties uz tām!
Tauta tevi mīl, tai patīk kalpot, jo esi laipns.
Viņi vēlas būt tev tuvu.
Tu esi gatavs darīt to, kas jāpaveic.
Taču tu nedižojies. Tev nepatīk slepkavošana.
Kur rakstīts, ka vara pienākas sliktajiem?
Ka tronis domāts nīstajiem un bijātajiem?
Tu būtu brīnišķīgs karalis.
Man žēl, ka izjuka tava saikne ar Nedu Stārku.
-Šķita, ka jums kopā gāja labi. -Priecājos, ka daru tevi laimīgu.
Bez Rokas viss izjuks.
Un tagad tu lūgsi, lai dodu šo amatu Džeimijam.
Nē. Viņš nav gana nopietns.
To saku par Nedu Stārku. Viņš ir gana nopietns.
-Vai tas bija tā vērts? -Nezinu..
Taču es zinu šo.
Tārgārjenu meitene pārliecinās savu zirgu vīru iebrukt.
Dotraku orda šķērsos Šauro jūru. Tad nespēsim viņus apturēt.
Dotraki nekuǵo. To ik bērns zina.
Viņi to nemāk, un viņiem nav bruņojuma.
-Viņiem nav aplenkuma ieroču. -Jauks triks.
Kustini lūpas, un skan tava tēva balss.
Vai mans tēvs kļūdās?
Pieņemsim, Viserīss Tārgārjens ierodas ar 40 tūkstošiem dotraku.
Ieslēdzamies pilīs. Gudrs gājiens.
Tikai muļķis tiktos ar dotrakiem atklātā laukā.
Viņi atstāj mūs pilīs.
Dodas no pilsētas uz pilsētu, dedzinot un laupot, visus nogalinot,
zogot mūsu labību un lopus, paverdzinot sievietes un bērnus.
Cik ilgi tauta stāvēs par trūkstošo karali?
To gļēvo karali, kurš slēpjas augstajās sienās.
Kad ļaudis nolems, ka Viserīss Tārgārjens ir tiesīgs monarhs?
Mēs joprojām esam pārsvarā.
-Kurš skaitlis lielāks? 5 vai 1? -Pieci.
Pieci. Viens.
Viena armija. Īsta armija. Apvienota, zem viena vadoņa, ar vienu mērķi.
Mūsu mērķis mira ar Trako Karali.
Tagad mums ir tik daudz armiju,
cik vien vīru ar zeltu somās, un katrs vēlas ko citu.
-Tavs tēvs - pasauli, Stārks bēgt. -Un tu?
Neesmu kārtīgi cīnījies jau deviņus gadus.
Duršana mugurā nesagatavo cīņai. Un tāda tagad ir mūsu karaliste.
Duršana mugurā, sazvērestības, pakaļu laizīšana un naudas kāšana.
-Reizēm nezinu, kas notur to kopā. -Mūsu laulība.
Te nu esam! Pēc 17 gadiem, to visu saturot.
-Nenogursti? -Ik dienu.
-Cik ilgi naids var visu noturēt? -17 gadi ir ilgs laiks.
-Jā, tā ir. -Jā, tā ir.
Kāda viņa bija?
Tu ne reizi neesi jautājusi. Kālab tagad?
Sākumā viņas vārda izrunāšana, pat vienatnē...
Šķita, ka tā iedvešu viņā atkal dzīvi.
Domāju, ja nerunāšu, viņa pazudīs.
Saprotot, ka tā nenotiks, spīta pēc atteicos vaicāt.
Nevēlos tevi apmierināt ar domu, ka mani tas rūpēja.
Ar laiku sapratu, ka mans spīts tev neko nenozīmē.
-Saprotu, ka tu to pat izbaudīji. -Kālab tagad?
Kādu postu gan Lanas Stārkas spoks mums var nodarīt,
kas nav jau simtiem reižu piedzīvots?
Vēlies zināt šausmīgo patiesību?
Es pat vairs neatceros, kā viņa izskatījās.
Zinu tikai to, ka viņa bija vienīgais, ko jel kad esmu vēlējies.
Kāds man viņu atņēma.
Un Septiņas karaļvalstis nespēj aizpildīt viņas atstāto tukšumu.
-Man reiz pret tevi bija jūtas. -Es zinu.
Pat pēc tam, kad zaudējām pirmo dēlu. Vēl kādu laiciņu.
Vai tas vispār kādreiz bija iespējams? Kaut mirklīti?
Nē.
Vai tas tev liek justies labāk vai sliktāk?
Tas nekā man neliek justies.
Līdzīga viņam, milord.
-Viņa deguns, tumšie mati. -Jā.
Lūdzu, pasakiet to viņam, kad tiekaties, milord!
-Sakiet, ka viņa ir skaista! -Teikšu.
Sakiet, ka ne ar vienu citu neesmu bijusi! Es zvēru, milord.
Nevajag nekādu dārglietu! Tikai viņu. Karalis vienmēr pret mani bija labs.
Ko Džons Arīns no tevis vēlējās?
Viņš nebija tāds. Tikai vēlējās zināt, vai bērns ir sveiks un vesels.
Izskatās gana veselīgs. Meitenītei nekā netrūks.
Bordeļos ieguldīt ir labāk, nekā kuǵos.
Ielasmeitas reti slīkst.
-Ko tu zini par Roberta bastardiem? -To viņam ir vairāk nekā tev.
Kāda nozīme, cik? Ja tik daudz kniebjas, kāda atnesīs dāvanu.
-Kālab Arīns visas uzmeklēja? -Viņš bija Karaļa labā roka.
Varbūt Roberts gribēja par tiem parūpēties. Viņš bija ļoti tēvišķs.
Nāc!
-Džorij! -Milord!
-Mazs vilku bars. -Viņš ir Karaļa labā roka.
Bija Karaļa labā roka. Nezinu, kas viņš ir tagad.
Kāds tālienes lords.
-Ko tas nozīmē, Lanister? -Ej iekšā, drošībā!
Meklēju savu brāli. Atceries manu brāli, Lord Stārk?
-Blonds, asa mēle, īss augumā. -Es viņu ļoti labi atceros.
Viņam gadījās nepatikšanas ceļā. Vai nezini, kas viņam gadījās?
Viņu sagūstīja pēc manas pavēles, lai atbild par saviem noziegumiem!
Pasaukšu pilsētas sardzi.
-Labāk mirsti ar zobenu rokā! -Ja vēlreiz draudēsi...
Ik kā es taisītos uzšķērst tavu lordu no pautiem līdz smadzenēm!
Ja nogalināsi mani, tavs brālis mirs.
Tev taisnība. Sagrābiet dzīvu! Nogaliniet viņa vīrus!
Mans brālis, Lord Stārk. Mēs vēlamies viņu atgūt.
Tulkojusi Justīne Lapiņa