Atvainojiet, Augstība! Es celtos, bet...
Vai zini, ko tava sieva nodarīja?
-Neko tādu, ko nepavēlēju. -Kas ticētu, ka viņai tas iekšā?
Ar kādām tiesībām apvaino manas asinis?
-Esmu Karaļa roka, kas cenšas... -Tu biji Karaļa roka.
Vai jūs abi aizvērsieties?
Ketlīna atbrīvos Tīrionu, un tu izlīgsi ar Džeimiju.
-Viņš noslaktēja manus vīrus. -Viņš iznāca no bordeļa.
-Klusē, sieviete! -Džeimijs aizbēga. Ļauj uzmeklēt!
-Sajaucu tevi ar karali. -Pievaldi mēli!
Viņš uzbruka vienam manam brālim un nolaupīja otru.
Man jāvelk bruņas, bet tev kleita.
Nesīšu to kā goda žetonu.
Nes klusēdama, citādi atkal pagodināšu!
Redzi, ko man nodara mana mīlošā sieva!
Nevajadzēja viņai sist.
Tas nebija karaliski.
Ja nerīkosimies, sāksies karš.
Saki sievai, lai atgriež to sūda puscilvēku Karaļa ostā!
Izpriecājusies ir. Tagad lai liekas mierā!
-Dzirdi? Nosūti viņai kraukli. -Kā ar Džeimiju Lanisteru?
Esmu pusi karaļvalsts parādā viņa tēvam.
Nezinu, kas noticis starp tevi un tiem blondajiem mēsliem.
Es nemaz nevēlos to zināt.
Nevaru valdīt, ja Stārki ar Lanisteriem ķeras cits citu rīklēs.
Kā pavēlēsi, Augstība!
Ar tavu atļauju, atgriezīšos Ziemmalā un visu nokārtošu.
Nosūti kraukli! Vēlos, lai paliec! Esmu karalis. Gūstu, ko vēlos.
Nekad neesmu mīlējis savus brāļus. Skumji atzīt, bet tā ir tiesa.
Tu esi manis izvēlētais brālis.
Parunāsim, kad atgriezīšos no medībām.
-Medībām? -Slepkavošana sakārto domas.
Manā prombūtnē aizņemsi troni. Tev tas riebsies vairāk nekā man.
-Tārgārjenu meiča. -Septiņas elles, nesāc nu atkal!
Meitene mirs, un lai vairāk par to nedzirdētu!
Uzliec žetonu. Tikai pamēǵini to vēlreiz noņemt!
Zvēru, tad piespraudīšu to Džeimijam Lanisteram.
Halēse?
Halēse!
Tu savainojies.
-Ne pārāk ātri! -Aiziet!
-Kad viņam pateiksi? -Ne tagad.
-Lanisteriem jāmaksā par Džoriju. -Tu runā par karu.
-Tikai lords var sasaukt armiju. -Lanisters caurdūra tava tēva kāju.
Karaļkāvis slēpjas Rūdas klintīs.
-Tu vēlies, lai maršēju tur. -Vairs neesi zēns. Viņi iesāka karu.
Tavs pienākums pārstāvēt māju, kad tavs tēvs to nevar.
Un tas nav tavs pienākums, jo tā nav tava māja.
Kur ir Brens?
Nezinu. Tā nav mana māja.
-Rob? -Viens pats tumšajos mežos.
-Mans brālis ir te. -Neredzu. Slēpjas zem apmetņa?
Skaista piespraude. Sudraba.
Ņemsim gan to, gan zirgu. Kāp zemē! Un ātri!
Nevaru. Sedli un sprādzes.
Kas tev vainas? Tu esi kroplis?
-Esmu Stārks. Likšu jūs nogalināt. -Nogriezīšu gailīti un iebāzīšu mutē.
Mirušam zēnam nav vērtības. Bendžena Stārka asinis.
Iedomājies, ko Menss mums dotu!
Piekāst Mensu Raideru un ziemeļus! Pēc iespējas tālāk uz dienvidiem!
Dornā nav Balto klīdēju.
Nometiet nazi! Ja atbrīvosiet, ļaušu jums dzīvot!
Rob!
-Aizveries! Nomet asmeni! -Nē!
-Vai viss labi? -Jā. Nesāp.
Sīksts puisis. Dzelzs salās neesi vīrs, iekams nenogalini ienaidnieku.
Vai esi prātu zaudējis? Ja tu nebūtu trāpījis?
-Viņš nogalinātu tevi un Brenu. -Tev nav tiesību.
Glābt tava brāļa dzīvību? Tas bija vienīgais, ko varēja darīt.
Kā ar viņu?
-Ļauj dzīvot, milord! Būšu tava. -Ļausim dzīvot.
Mord! Cietumsarg!
Mord!
Punduris trokšņo.
-Vai vēlies būt bagāts? -Punduris joprojām trokšņo.
Man ir bagāta ǵimene. Mums ir daudz zelta. Došu tev kaudzi zelta.
-Zelta nav. -Pie manis jau nav.
Zelta nav. Ej pa gaisu!
-Es nevēlos šodien trenēties. -Nē?
Džoriju nogalināja. Mans tēvs ir ievainots.
-Mani nerūp dumji koka zobeni. -Tevi māc raizes.
Labi. Raizes ir īstais brīdis treniņam.
Kad dejo pļavā ar lellēm un kaķēniem, tad cīņa nenotiek.
Man nepatīk lelles un...
Tevis te nav. Tu esi ar savām raizēm.
Ja esi ar raizēm, kad gadās cīņa...
Tev gaidāmas vēl lielākas raizes.
Kā tu vari būt veikla kā čūska...
...bet klusa kā ēna...
...ja esi kaut kur citur?
Tu baidies par savu tēvu. Tas ir pareizi.
-Vai lūdz dievus? -Vecos un jaunos.
Ir tikai viens dievs, un viņa vārds ir Nāve.
Un ir tikai viena lieta, ko saki Nāvei. Ne šodien!
-Spēcīgs zēns! -Princis jāj!
Dzirdēju pērkonu no tā pakaviem.
Straujš kā vējš...
Viņai jāapēd visa sirds?
-Ceru, tas nebija mans zirgs. -Viņai labi sokas.
Viņa naidnieki viņa priekšā zemosies.
Un viņu sievas...
...lies asins asaras.
Princis jāj!
-Ko viņi saka? -Princis jāj! Pērkons tā pakavos.
Straujš kā vējš. Naidnieki viņa priekšā zemosies.
Viņu sievas lies asins asaras.
Viņai būs zēns.
Viņš nebūs īsts Tārgārjens. Viņš nebūs īsts pūķis.
Visu halu Hals Ērzelis.
Viņa apvienos ļaudis vienā valdījumā. Pasaules ļaudis būs viņa pulks.
Manī jāj princis. Un viņa vārds būs Raigo.
Viņiem viņa patīk.
Šodien viņa patiesi ir karaliene.
Lai tevi neredz ienesam pilsētā zobenu! Tu zini to likumu.
-Tie tev nepieder. -Tas, kas ir viņas, ir arī mans.
Iespējams, kādreiz tā bija.
Ar vienu olu varu nopirkt kuǵi. Ar divām arī armiju.
-Tu paņēmi trīs. -Esmu pēdējā cerība uz dinastiju.
Dižākā pasaules dinastija uz maniem pleciem kopš piecu gadu vecuma.
Neviens man neko tādu nav veltījis, kā viņai tajā teltī. Ne drusciņas.
Kā lai to paveicu bez tā? Kurš lai valda bez bailēm vai mīlas?
Tu stāvi tur savā cēlumā.
Domā, neredzu, kā skaties uz manu māsiņu? Es zinu, ko tu vēlies.
Man vienalga. Vari viņu dabūt.
Viņa var būt mežoņu karaliene un mieloties ar zirgu.
Vari mieloties ar viņu, kā vien tev patīk,
bet atlaid mani!
Vari iet. Olas līdzi neņemsi.
-Tu zvērēji man uzticību. -Tā man nozīmē visu.
-Un tomēr te tu stāvi. -Un te es stāvu.
Mord!
Atkal troksnis.
-Par to zeltu. -Nav zelta!
Ieklausies!
Reizēm īpašums ir abstrakts jēdziens.
Sagūstot viņi paņēma manu somu. Taču zelts joprojām ir mans.
-Kur? -Nezinu. Taču, kad atbrīvos...
Gribi brīvi? Ej brīvē!
Vai esi dzirdējis frāzi: "Bagāts kā Lanisters"?
Protams, ka esi. Tu esi gudrs vīrs.
Tu zini, kas ir Lanisteri. Es esmu Lanisters.
Tīrions, Tīvina dēls.
Protams, esi dzirdējis arī šo:
"Lanisteri vienmēr atmaksā."
Ja piegādāsi no manis ziņu Lēdijai Arīnai, būšu tev parādā.
Būšu parādā tev zeltu. Ja piegādāsi ziņu.
Un es dzīvošu, ko esmu nopietni iecerējis.
Kādu ziņu?
Saki, ka vēlos atzīties noziegumos.
-Vēlies atzīt noziegumus? -Jā, milēdij.
Kameras vienmēr tos salauž. Runā kā godīgs vīrs!
Ar ko lai sāku, lordi un lēdijas?
Esmu neǵēlis. Atzīstos. Neskaitāmi noziedzies un grēkojis.
Esmu melojis un krāpies, kā arī gājis pie ielenēm.
Man īpaši labi nepadodas vardarbība, taču protu citus pārliecināt.
Pieļauju, ka vēlaties precīzāk.
Septiņu gadu vecumā redzēju, kā kalpone mazgājas upē.
Es nozagu viņas drānas. Viņai nācās atgriezties pilī kailai.
Aizverot acis, joprojām redzu lēkājam viņas krūtis.
10 gadu vecumā piebāzu sava tēvoča zābakus ar kazas mēsliem.
Kad mani konfrontēja, es vainoju skvairu.
Nabaga zēnu nopēra, bet es izbēgu soda.
12 gadu vecumā izslaucu savu zuti bruņurupuču sautējumā.
Nopēru vienacaino čūsku, nomizoju savu desiņu.
Liku savam plikpaurim raudāt sautējumā,
ko apēda mana māsa. Vismaz, tā ceru.
Reiz ievedu bordelī ēzeli.
-Klusumu! -Kas notika tālāk?
-Ko tieši tu dari? -Atzīstos savos noziegumos.
Lord Tīrion, tu esi apsūdzēts par mana dēla slepkavības pasūtīšanu.
Kā arī manas māsasvīra Lorda Džona Arīna slepkavības sazvērestībā.
Piedodiet! Par to es neko nezinu.
Esi gana pasmējies.
Mord, ved viņu atpakaļ! Šoreiz liec mazākā cellē ar stāvāku grīdu!
Vai tāds ir Veilas taisnīgums?
Apsūdzat noziegumos, ko noliedzu, tālab iemetat cellē, lai mirstu badā.
Kur gan ir karaļa taisnīgums? Esmu apsūdzēts un pieprasu tiesu!
Atzīstot tavu vainu, tev nāksies maksāt ar savu dzīvību.
Es pārzinu likumu.
Mums te nav bendes. Dzīvojam daudz elegantāk. Atveriet Mēness durvis!
Ja vēlies tiesu, Lord Lanister, lai tā būtu!
Mans dēls tevi uzklausīs, un tu dzirdēsi viņa spriedumu.
Tad tu dosies. Pa vienām vai otrām durvīm.
Nevajag apgrūtināt Lordu Robinu! Pieprasu tiesu, cīnoties!
-Tev ir šādas tiesības. -Milēdij, ļaujiet man!
Lai tas gods tiek man! Ļaujiet atriebt jūsu vīra nāvi!
-Es cīnīšos par jums... -Lai sliktais lido!
Sīr Vardis, tu klusē. Nevēlies atriebt manu vīru?
No visas sirds, bet viņš ir uz pusi mazāks.
-Kauns tādu nogalināt. -Piekrītu.
Tu pieprasīji tiesu, cīnoties.
Tagad pieprasu čempionu. Man arī ir tādas tiesības.
Milēdij, es ar prieku cīnīšos ar Puscilvēka čempionu.
Es tā nepriecātos. Izvirzu savu brāli Džeimiju Lanisteru.
-Karaļkāvis ir simtiem jūdžu tālu. -Nosūtiet kraukli! Es pagaidīšu.
-Tiesa notiks šodien. -Vai ir kāds brīvprātīgais?
Kāds? Jebkurš.
-Izskatās, ka neviens nevēlas. -Iestāšos par punduri.
-Vēl vīnu, Augstība? -Ko es teicu?
-Vienkāršāki laiki? -Tu biji pārāk jauns. Vai tā nebija?
-Tā bija, Augstība. -Ienaidnieks bija atklātībā.
Pilnīgi negants, sūtot asiņainu izaicinājumu. Ne tā, kā šodien.
-Izklausās uzmundrinoši. -Patiesi!
Ne tik ļoti, kā tavas balles un karnevāli.
-Vai esi kniebies ar Upeszemes meiču? -Laikam vienreiz.
Domā? Tu noteikti atcerētos.
Manā laikā par īstu vīru kļuva tikai tad,
ja nokniebās ar meiču no katras karaļvalstis un Upeszemes.
-Tās bija laimīgas meitenes. -Un tu, Baristan?
-Tās tik bija dienas! -Kuras tieši?
Kad Vesterosa cīnījās ar sevi, un pusmiljons mira,
vai kad Trakais Karalis slaktēja sievietes un bērnus,
jo balsis viņa galvā teica, ka viņi to pelnījuši?
Vai arī senāk, kad pūķi postīja pilsētas?
Mierīgāk! Varbūt esi mans brālis, taču tu runā ar karali.
Tas laikam bija varonīgi, ja kārtīgi piedzēries
un nabadzīgā ielenē stūmi savu krānu.
Vēl vīnu, Augstība?
Viņi nodedzināja gandrīz visu.
Mūsu laukus, mūsu noliktavas, mūsu mājas.
Viņi paņēma mūsu sievietes.
Un kad tas bija galā, viņi tās noslaktēja kā dzīvniekus.
Viņi mūsu bērnus noklāja ar darvu un sadedzināja.
Visticamāk, laupītāji.
Tie nebija zagļi. Viņi neko nezaga.
Viņi pat kaut ko atstāja, Augstība.
Tā ir Karaļa labā roka, nevis Karalis. Karalis ir medībās.
Zivs. Tūliju nama zīmols.
Vai Tūliji ir tavas sievas nams?
Vai šiem vīriem bija karogs?
Nekas, Jūsu... roka. Viņus vadīja
garākais vīrs, kādu esmu redzējis.
Kalēju pārcirta uz pusēm.
Nocirta zirga galvu ar vienu vēzienu.
Izklausās pēc Kalna.
Jūs raksturojat sīru Gregoru Kleganu.
Kālab lai sīrs Gregors kļūtu par bandītu? Iesvaidīts bruņinieks.
Reizēm viņu dēvē par Tīvina Lanistera trako suni.
Vai Lanisteri varētu kāda iemesla dēļ niknoties uz tavu sievu?
Ja Lanisteri pavēlētu uzbrukt ciematiem,
Karaļa aizgādībā tas būtu...
Gandrīz tikpat neprātīgi kā uzbrukt Karaļa rokai galvaspilsētas ielai.
Nevaru atgriezt jums mājas vai atdzīvināt mirušos.
Taču, iespējams, varu gādāt Karaļa tiesu. Lord Berik!
Ar simts vīriem dodies uz sīra Gregora namu!
Roberta Barateona vārdā,
Pirmļaužu karaļa, Septiņu karaļvalstu lorda
un karalistes aizstāvja vārdā uzdodu tev gādāt Karaļa tiesu
viltus bruņiniekam Gregoram Kleganam un viņa līdzzinātājiem.
Apsūdzu un izraidu.
Atņemu viņam visus titulus, kā arī visus īpašumus.
Un spriežu viņam nāvessodu.
Milord, tā ir krasa rīcība. Varbūt jānogaida Karalis?
Dižmestr Pīsel, nosūti kraukli uz Rūdas klintīm, lai informētu Tīvinu,
ka izsaukts uz tiesu atbildēt par savu karognešu noziegumiem!
Ja divu nedēļu laikā neieradīsies, tiks pasludināts par Kroņa naidnieku.
Drosmīgi un apbrīnojami, bet vai ir prātīgi raustīt lauvu aiz ūsām?
Tīvins Lanisters ir bagātākais vīrs Septiņās karalistēs.
-Zelts, nevis kareivji, uzvar karos. -Kāpēc tad Roberts ir karalis?
Cīņu!
Uzbrūc, gļēvais!
Celies un cīnies, gļēvais!
Jā!
Pietiks, sīr Vardis! Piebeidz viņu!
Celies!
Celies ar lepnumu, sīr Vardis!
Tas ir galā?
Tu necīnies ar godu.
Nē. Viņš cīnījās.
-Kā lai lieku mazajam vīram lidot? -Ne šim. Šis dosies mājās.
Tev ir, kas pieder man.
Lanisteri vienmēr atmaksā.
Mati tev tagad kā īstai dienvidniecei.
Nevajadzētu? Esam dienvidos.
Svarīgi atcerēties savu izcelsmi. Diez vai mātei patiktu jaunais stils.
-Mana māte nav no ziemeļiem. -Es to zinu.
-Vai tev pašai vispār ir mati? -Jā, man ir mati.
-Neesmu tos redzējusi. -Tu vēlies?
No kurienes tu esi? No ziemeļiem vai dienvidiem?
-Esmu no maza ciematiņa... -Sapratu, ka man vienalga.
Sansa, tagad tu esi rupja.
-Manu princi. -Milēdij.
Pēdējās nedēļās esmu briesmīgi uzvedies.
Vai dosi atļauju?
Skaists. Tāds, kā tavai mātei.
Tu reiz būsi karaliene.
-Vai piedosi manu rupjību? -Nav, ko piedot.
Tu esi mana lēdija.
Reiz precēsimies Troņistabā.
Ieradīsies lordi un lēdijas no visām karaļvalstīm.
No Pēdējā Pavarda ziemeļos
līdz Sāls Krastam dienvidos. Tu tam visam būsi karaliene.
Vairs nekad tev neizrādīšu necieņu un nebūšu nežēlīgs.
Vai saproti?
Tagad tu esi mana lēdija.
No šīs dienas līdz pēdējai.
Stāt!
-Ko tu dari? -Dodos uz Karaļa ostu.
-Rāceņu ratos? -Es uzmeklēšu kuǵi.
-Tu vari to atļauties? -Man ir dāsni draugi.
-Karaļa ostā ir tūkstošiem kā tu. -Tad man būs sabiedrība.
Būsi populāra, līdz ieradīsies resns lords ar mazu krāniņu,
kuru nevarēs piecelt, tāpēc izsitīs tev zobus.
Un kas notiks, ja palikšu te?
-Būšu Lēdija Grejdžoja? -Nemuļķojies!
Dzirdēju, ka Džeimijs Lanisters uzbruka Lordam Stārkam.
Drīz ikviens vīrs dosies karā.
Vairums neatgriezīsies. Man te nekā vairs nav.
Dodamies, Stefon!
-Parādi vēl pēdējo reizi! -Ko?
-Es ilgošos. -Es zinu.
-Sūtu jūs abas uz Ziemmalu. -Kā ar Džofreju?
-Vai mirsti kājas dēļ? -Lūdzu, nē, tēvs!
Tu tā nevari. Man beidzot sāk padoties Sīrio nodarbībās.
Tas nav sods.
-Tas ir jūsu drošības labā. -Vai Sīrio var braukt līdzi?
Kuru interesē tavs dumjais deju skolotājs? Es nevaru.
Es mīlu princi Džofreju, būšu karaliene, un mums būs mazuļi.
Kad būsi vecāka, saderināšu ar kādu, kurš ir tevis vērts.
-Ar kādu drosmīgu un cēlu. -Es nevēlos. Es gribu viņu.
Viņš būs dižākais karalis. Zelta lauva. Došu viņam blondus dēlus.
-Ne lauva, bet briedis. Kā tēvs. -Viņš nav līdzīgs Karalim.
-Kravājiet mantas! -Pagaidi!
-Ejam! -Tas nav godīgi.
Lords Orīss Barateons, melni mati.
Aksels Barateons, melni mati.
Līonels Barateons, melni mati.
Stefons Barateons, melni mati.
Roberts Barateons, melni mati.
Džofrejs Barateons, zeltaini mati.
Dinēris?
-Kur ir mana māsa? -Apturi viņu!
Kur viņa ir? Ierados uz padauzas dzīrēm.
Novāc rokas! Neviens neaiztiks pūķi.
Hal Drogo. Ierados uz dzīrēm.
Hals Drogo apgalvo, ka tev te nav, ko meklēt.
-Šī nav vieta karalim. -Tu neesi karalis.
-Turies no manis pa gabalu. -Viserīs, lūdzu!
Tur viņa ir.
-Noliec zobenu! Viņi mūs nogalinās. -Viņi nevar mūs nogalināt.
Viņi nevar izliet asinis savā svētajā pilsētā.
Taču es varu.
Vēlos to, pēc kā ierados. Vēlos sev solīto kroni.
Viņš tevi nopirka, bet nesamaksāja.
Saki viņam, ka vēlos to saņemt, citādi ņemšu tevi atpakaļ!
Viņš var paturēt mazuli. Izgriezīšu un atstāšu pie viņa.
Lai ņem, ko vēlas!
Došu viņam zelta kroni un vīri drebēs, kad ieraudzīs...
-Ko viņš saka? -Jā.
Tev vajadzētu zelta kroni.
Un visi drebēs, kad to ieraudzīs.
To arī vēlējos. Tas bija apsolīts.
Sagūstiet viņu!
Nē! Jūs nedrīkstat mani aizskart!
Es esmu pūķis. Es vēlos savu kroni.
Iztukšo!
-Novērsies, Halēse! -Nē.
Denij, saki viņiem! Liec!
Nē, tā nedrīkst. Lūdzu!
Denij, lūdzu!
Kronis karalim.
-Halēse? -Viņš nebija pūķis.
Uguns pūķi nenogalina.
Tulkojusi Maiga Skudra