IGRA PRESTOLA
Videli ste i bolje dane, lorde. -Još jedna poseta?
Vi ste mi poslednji prijatelj. -Ne, ne. Mnogi vas još vole.
Sansa je jutros došla na dvor i molila da vas poštede.
Na kolenima je preklinjala za mene?
Jeste li se smejali s ostalima? -Vređate me.
Vaša krv je poslednje što želim. -Ne znam šta želite.
Odustao sam od pogađanja.
Kada sam bio mali dečak,
pre nego što su mi vrelim nožem odsekli jaja,
putovao sam s glumačkom družinom kroz Slobodne gradove.
Naučili su me da svaki čovek ima svoju ulogu. Tako je i na dvoru.
Ja sam gospodar uhoda.
Moja je uloga da budem lukav, poslušan i beskrupulozan.
Ja sam dobar glumac, lorde. -Možete li da me oslobodite?
Mogao bih. Ali da li hoću?
Neću. Već sam vam rekao da nisam heroj. -Šta želite? Recite mi.
Ne želim zagonetke i priče. Recite mi šta želite.
Mir. Znate li da vaš sin maršira na jug s vojskom severnjaka?
Odan dečko koji se bori za očevu slobodu. -Rob?
Rob je tek dečak. -Bilo je već dečaka osvajača.
Ali čovek zbog kojeg Sersei nema mira je kraljev...
Brat pokojnog kralja. Lord Stanis ima najviše prava na presto.
Čuven je kao zapovednik i apsolutno je nemilosrdan.
Stanis Barateon je Robertov pravi naslednik. Ima pravo na presto.
Sansa je tako milo preklinjala za vaš život. Bilo bi šteta da to proćerdate.
Sersei nije glupa. Zna da je pitom vuk korisniji od mrtvog.
Hoćete da služim ženi koja je ubila mog kralja, poklala moje ljude
i obogaljila mog sina? -Hoću da služite kraljevstvu!
Recite kraljici da priznajete izdaju, naredite sinu da položi mač
i proglasite Džofrija za pravog naslednika!
Sersei vas zna kao časnog čoveka. Ako joj date mir koji joj treba
i ponesete njenu tajnu u grob, dozvoliće vam da obučete crno
i provedete život na Zidu s bratom i onim vašim kopiletom.
Mislite da mi je život toliko dragocen?
Da bih zamenio čast za nekoliko godina... čega?
Odrasli ste s glumcima. Dobro ste ispekli njihov zanat.
Ali ja sam odrastao s vojnicima.
Odavno sam naučio kako se umire.
Šteta. Takva šteta.
A život vaše kćerke? Koliko je on dragocen?
Rođendanska čestitka pranećaki Valdi.
Valder Frej želi da to mislimo. -I dalje ih obarajte.
Ne sme da javlja Lanisterima o tebi. -On je dedin vazal.
Zar ne možemo da očekujemo podršku? -Ne očekujte ništa od Valdera Freja
pa nećete biti iznenađeni. -Gledajte!
Otac trune u tamnici. Koliko još pre nego što mu odseku glavu?
Moramo odmah da pređemo Trozubac. -Idemo da mu kažemo da prelazimo.
Ima nas pet puta više. Ako treba, zauzmi Blizance. -Nema vremena.
Tivin Lanister maršira na sever.
Freji drže prelaz već 600 godina.
I nikad nisu zaboravili da naplate mostarinu. -Osedlajte mi konja.
Ako odete sami, prodaće vas Lanisterima. -Ili baciti u tamnicu.
Ili preseći grkljan.
Moj otac bi učinio šta god treba da pređemo. Šta god treba.
Ako ću da vodim vojsku, ne mogu drugi da pregovaraju u moje ime.
Slažem se.
Idem ja. -Majko! -Znam lorda Valdera od detinjstva.
Ne bi mi nikada naudio. -Osim ako ne bi video neku korist.
Šta želiš? -Veliko je zadovoljstvo videti vas nakon toliko godina.
Poštedi me! Tvoj sin je previše ponosan da dođe pred mene.
Šta da radim s tobom? -Oče, zaboravljate se.
Ledi Stark... -Ko je tebe išta pitao? Još nisi lord Frej.
Ne pre moje smrti. Izgledam li mrtav? -Oče, molim vas...
Ne trebaju mi lekcije o ponašanju od tebe, kopile!
Majka bi ti još bila mlekarica da te nisam uštrcao u njen stomak.
Dobro. Ti, dođi ovamo.
Eto. Sad kad sam obavio ljubaznosti,
možda će mi sinovi učiniti tu čast da začepe gubice.
Gde možemo da razgovaramo? -Sad razgovaramo.
Dobro. Marš napolje! Svi!
I ti!
Vidite li je? Ima petnaest. Mali cvetak.
A njen med je samo moj.
Sigurna sam da će vam roditi mnogo sinova.
Tvoj otac nije došao na svadbu. -Bolestan je, lorde.
Nije došao ni na prethodnu. Ili onu pre toga.
Tvoja porodica oduvek pljuje na mene. -Lorde! -Ne poriči. Istina je.
Dobri lord Tali ne bi nikad venčao svoje dete s mojim.
Sigurno je bilo razloga... -Ne trebaju mi razlozi.
Moram da se rešim sinova i kćerki. Vidiš li koliko ih je?
Zašto si ovde? -Da vas zamolim da otvorite kapije, lorde.
Tako da moj sin i njegovi vazali pređu Trozubac.
Zašto bih mu dopustio? -Kad biste se popeli na zidine,
videli biste da vam je pred kapijom 20.000 ljudi.
Biće to 20.000 leševa kad Tivin dođe.
Ne zastrašujte me, ledi Stark. Muž vam je u tamnici ispod Crvene Tvrđave,
a tvoj sin nema krzna da mu greje jaja. -Zakleli ste se mom ocu.
Da, rekao sam neke reči.
Ali zakleo sam se i kruni, koliko se sećam. Džofri je sada kralj.
Znači da su vaš sin i njegovi leševi obični pobunjenici.
Da imam pameti koliko su bogovi dali ribama, predao bih vas Lanisterima.
Zašto to ne učinite? -Stark, Tuli, Lanister, Barateon...
Dajte mi dobar razlog zašto bih se mučio sa bilo kim od vas.
Šta Emon misli, kad ćeš moći da koristiš ruku? -Uskoro, kaže.
Dobro. Onda ćeš biti spreman za ovo.
Mislio sam da je vuk prikladniji za tebe nego medved.
Zato sam dao da naprave novu jabuku balčaka. Zove se Dugačka Kandža.
Ime važi za vukove isto kao i za medvede.
Ovo je valirijski čelik. -To je bio mač mog oca i njegovog oca.
Mormonti su ga nosili pet vekova. Bio je namenjen mom sinu Džori.
On je osramotio kuću,
ali je bar imao obzira da ostavi mač
pre nego što je pobegao s Vesterosa.
Gospodaru, činite mi čast, ali ne mogu... -Možeš i hoćeš.
Ne bih stajao ovde da nije bilo tebe i te tvoje zveri.
Mrtvac je pokušao da me ubije.
Uzmi ga i neću više o tome ni reč. Razumeš? -Da, gospodaru.
Ali to ne znači da odobravam glupost s Aliserom Tornom.
To je mač za muškarca i samo muškarac može da barata njime.
Izviniću se ser Aliseru večeras. -Nećeš.
Juče sam ga poslao u Kraljevu Luku.
Ruka koju je tvoj vuk otrgnuo s one stvari...
Naredio sam Tornu da je stavi pred kralja-dečaka.
To će valjda privući Džofrijevu pažnju.
A ti i Torn ćete tako biti udaljeni hiljadu liga.
Stavi taj mač na sigurno. I donesi mi večeru. -Da, gospodaru.
Čestitam. -Zaslužio si ga, Snežni.
Čestitam.
Hajde, daj da vidimo. -Šta? -Mač! Pokaži nam ga!
Mač! -Mač!
Šta je bilo? -Ja...
Ne mogu. -Šta ne možeš?
Ne bi trebalo da kažem. -Ali zaista želiš.
Želiš da kažeš...
Došao je gavran. Pročitao sam poruku za meštra Emona.
Radi se o tvom bratu Robu. -Šta je? Šta s njim?
Krenuo je na jug. U rat.
Svi njegovi vazali su s njim. Biće na sigurnom.
Treba da budem tamo. Treba da budem s njim.
Ako to uradimo, nikad neće preći. -Dakle? Šta je rekao?
Lord Valder će te pustiti da pređeš.
I njegovi ljudi su tvoji, sem 400 koji će čuvati prelaz
da te ne prate. -A šta želi zauzvrat?
Uzećeš njegovog sina Olivara za svog štitonošu.
Očekuje titulu viteza. -Dobro. Šta još?
I Arja će se udati za njegovog sina Valdrona kad dovoljno odrastu.
Neće biti srećna zbog toga.
Šta još?
I kad se rat završi,
ti ćeš se oženiti jednom od njegovih kćerki.
Kojom god želiš. Ima ih poprilično za koje smatra da su prikladne. -Shvatam.
Jesi li videla njegove kćerke? -Jesam.
I? -Jedna je bila...
Pristaješ li? -Mogu li da odbijem? -Ne, ako želiš da pređeš.
Onda pristajem.
Sam kaže da ste me tražili. -Tako je.
Možda ćeš biti ljubazan da mi pomogneš.
Da li si se ikada zapitao
zašto muškarci Noćne straže nemaju žene i decu? -Nisam.
Da ne bi voleli. Ljubav je smrtonosna za dužnost.
Ako bi tvoj otac ikad morao da bira između časti na jednoj
i svojih voljenih s druge strane, šta bi uradio?
Uradio bi ono što je ispravno, bez obzira na sve.
Onda je lord Stark jedan među deset hiljada.
Većina nas nismo tako snažni. Šta je čast u poređenju s ljubavlju žene?
Šta je dužnost
u poređenju s držanjem novorođenog sina u rukama?
Ili bratovljevim osmehom?
Sem vam je rekao. -Svi smo ljudi.
Svi vršimo dužnost kad nas to ništa ne košta.
Lako je tada biti častan.
Ali pre ili kasnije, u životu svakog čoveka dođe dan kad to nije lako.
Dan kad mora da bira.
A ovo je moj dan. To želite da kažete?
Boli, dečače. Da, i ja to znam. -Ne znate!
Niko ne zna!
Možda sam kopile, ali on je moj otac, a Rob je moj brat!
Bogovi su bili okrutni kad su rešili da kušaju moje zavete.
Čekali su da ostarim.
Šta sam mogao da učinim kad su gavrani doneli vesti s juga?
Pad moje kuće, smrt moje porodice. Bio sam bespomoćan, slep, slab.
Ali kad sam čuo da su ubili sina mog brata i njegovog jadnog sina...
I decu! Čak i dečicu!
Ko ste vi?
Moj otac je bio Mekar, prvi svog imena.
Moj brat Egon je vladao nakon njega kad sam ja odbio presto,
a njega je nasledio njegov sin Eris koga su zvali Ludi kralj.
Vi ste Emon Targarjen?
Ja sam meštar Citadele, obavezan da služim Crnom zamku i Noćnoj straži.
Neću ti reći da ostaneš ili odeš. Taj izbor moraš sam da napraviš.
I živiš s njim do kraja svog života.
Kao i ja.
Gospodaru...
Moje sunce i zvezde...
Drogo!
Moj konj... Krv moje krvi...
Moram da jašem.
Pao je sa svog konja. Kal koji ne može da jaše nije kal.
Samo je umoran. Treba mu odmor.
Dovoljno smo jahali danas. Ovde ćemo logorovati.
Ovo nije mesto za logorovanje. I žena nam ne naređuje. Čak ni kalisi.
Logorovaćemo ovde. Reci da je Drogo tako naredio.
Ti meni ne naređuješ, kalisi. -Dovedi mi Miri Maz Dur.
Vešticu? Doneću ti njenu glavu.
Dovedi je neozleđenu, inače će Kal Drogo da čuje da si mi prkosio.
Izviđači javljaju da su Starkove snage južno od Blizanaca.
S njima su i vojnici lorda Freja. Na jedan dan marša su severno.
Dečko možda nema iskustva i razuma,
ali ima određenu bezumnu provincijalnu hrabrost.
Nastavite, nisam želeo da prekidam.
Nadam se da će divljaci biti korisni, inače smo protraćili čelik na njih.
Veliki kosmati je želeo dve bojne sekire.
Od teškog crnog čelika, sa dve oštrice. -Šaga voli sekire.
Kad bika počne, ti i divljaci ćete biti u prethodnici. -Prethodnici?
Ja i plemenske vođe? U prvim redovima? -Deluju žestoko.
Žestoko?
Sinoć je Mesečev brat izbo Kamenu vranu zbog kobasice.
Tri Kamene vrane su uhvatile Mesečevog brata i zaklale ga.
Bron je, srećom, sprečio Šagu da mrtvacu odseče kitu,
ali Ulf ipak traži krvavi danak, a Šaga i Guntor ne žele da ga plate.
Ako vojska nema discipline, kriv je zapovednik.
Možeš da me ubiješ na način koji ne škodi ratu. -Nećemo više o tome.
U stvari, nisam gladan. Oprostite mi, gospodo.
Gde si našao ovako lepu devojku u ovo doba? -Uzeo sam je.
Uzeo? Od koga? -Od sera... Kako se zove?
Neka riđa pička tri šatora niže. -I nije imao ništa da kaže na to?
Rekao je nešto.
Izgleda da su drastično pale šanse da će stići da mi se osveti.
Sutra smo u prethodnici.
Aha.
Idem da nađem jednu i sebi.
Ko si ti? -Ko želite da budem? -Kako te je majka zvala? -Šai.
A kako je vas zvala vaša majka? -Majka mi je umrla dok me rađala.
Zato sam ovde? Da razgovaramo o majkama?
Kakav je to naglasak? -Strani.
Šta želite od mene? -Šta želim od tebe?
Želim da deliš šator sa mnom. Želim da mi točiš vino,
smeješ se mojim šalama, masiraš mi noge nakon dugog jahanja.
I dok si moja, nećeš ići u krevet s drugim muškarcima.
I želim da me jebeš kao da mi je ovo poslednja noć na svetu.
A možda i jeste. -A šta ću ja da dobijem? -Kao prvo, sigurnost.
Niko ti neće nauditi dok si moja.
Kao drugo, druženje sa mnom, a čujem da sam spektakularan.
Ko vam je to rekao? Žene koje ste platili?
I treće, više zlata nego što bi mogla da potrošiš za hiljadu godina.
Prihvataš moj predlog?
Počnimo s poslednjom noći na svetu.
Kalisi. -Uđite.
Vrlo je jak. Niko ne shvata koliko je jak.
Umreće večeras, kalisi. -Ne može. Neću mu dopustiti.
Čak ni kraljica nema tu moć.
Moramo brzo da pođemo. U Ašaiju je dobra luka. -Neću da ga ostavim!
Već je mrtav, kalisi.
Čak i ako umre, zašto bih pobegla? Ja sam kalisi!
Moj sin će biti kal nakon Droga.
Ovo nije Vesteros gde ljudi poštuju krvno srodstvo. Ovde poštuju snagu.
Biće borbe kad Drogo umre. Onaj ko pobedi, biće novi kal.
I neće hteti suparnike. Oduzeće vam sina i baciti ga psima.
Neću da ga ostavim.
Rana se zagnojila. -Ti si to uradila, veštice.
Prestani! Ne želim da je povredite!
Ne? Ne želiš da bude povređena?
Moli se da i tebe ne povredimo. Ti si joj dala da stavi ruke na kala.
Smiri jezičinu. Još je tvoja kalisi!
Samo dok krv moje krvi živi!
Kad on umre, ona je ništa.
Nikad nisam bila ništa. Ja sam zmajeva krv!
Svi zmajevi su mrtvi, kalisi.
Mislim da bi večeras trebalo da stavite oklop, ser.
Mislim da imate pravo.
Ponovo ste me spasli. -Sad ti moraš da spasiš njega.
Ne mogu da mu pomognem. Mogu samo da mu olakšam.
Spasi ga i kunem se da ću te osloboditi. Sigurno znaš način.
Neku magiju.
Postoji čarolija, ali neki kažu da je smrt čistija.
Učini to! Spasi ga! -Postoji cena. -Dobićeš zlato. Šta god želiš.
Ne radi se o zlatu. Ovo je krvava magija.
Život se može platiti samo smrću.
Mojom smrću? -Ne vašom, kalisi.
Dovedite mi njegovog konja.
Kalisi, ne radite to. Dajte da je ubijem.
Onda ćeš ubiti svog kala. -To je krvava magija. Zabranjena je!
Ja sam ti kalisi. Ja govorim šta je zabranjeno.
Idite. -Povedi je i idi. Povedi je!
I vi idite, gospo. Kad počnem da pevam, niko ne sme u šator.
Mrtvi će večeras plesati ovde.
Niko neće ući.
Vrati mi ga.
Šta ste uradili? -Morala sam da ga spasim.
Mogli smo da budemo deset milja odavde, na putu za Ašai, na sigurnom.
To ne sme biti. -To će biti! -Veštica!
Ne, ne smeš!
Ni korak dalje, gospodaru konja.
Jeste li povređeni? -Beba dolazi! -Dovedite babice!
Neće da dođu. Kažu da je prokleta.
Doći će ili ću im odseći glave!
Veštica zna da porodi dete. Čuo sam da je to rekla.
Jeste li u agoniji, moj lave? -Nisam. -Izgledate kao da jeste.
Vatra prži vašu lepu meku kožu.
Do đavola, ženo, jesi li otporna na bol? -Samo naviknuta. -Pij!
Hajde da igramo novu igru. -Znam jednu bravošku igru nožem.
Ima li šanse da izgubim prste? -Ne ako pobedite. -Ne!
Nećemo igre s vatrom ili noževima.
Radimo nešto u čemu sam ja dobar. -U čemu ste dobri?
Sjajno prosuđujem ljude! -Zvuči kao dosadna igra. -Nije.
Ovako se igra. Reći ću nešto o tvojoj prošlosti.
Ako imam pravo, ti piješ, ako nemam, onda ja pijem. Nema laganja.
Znaću ako lažete. -Ne želim da igram tu igru. -Dobro. Bron prvi.
Otac te je tukao.
Ali je moja majka udarala jače.
Ubio si prvog čoveka pre dvanaeste godine. -Bila je žena.
Potegla je sekiru na mene.
Bio si severno od Zida.
Šta te je odvelo tamo? -Posao.
I jednom si voleo ženu, ali ispalo je loše i ne dopuštaš sebi da više voliš.
Čekaj, to sam ja.
Tvoj red, moja tajanstvena strana lepotice! -Ne želim da se igram.
Zabavno je. Pogledaj kako se zabavljamo!
Majka ti je bila kurva. -Pij!
Otac je ostavio porodicu kad si bila mala i nikad se nije vratio.
Pij. -Znaš pravilo da nema laganja? -Pij!
Želela si drugačiji život. Došla si, a želela si da budeš drugde.
Čitav usrani svet bi mogao da pije na to. -Dobro, biću precizniji.
Želela si da budeš drugde, ali kako da dođeš dotle?
Život tihih sestara nije za tebe. Šta onda da radi devojka niskog roda?
Pij!
Sigurna si? -Pij!
I više nemoj da govoriš o mojoj majci i ocu.
Ili ću ti iskopati oči iz glave.
Draga damo, izvinjavam se ako sam vas uvredio.
Moj red. -Dobro. Pitaj! Pokušaj da probiješ moju enigmu.
Koga si voleo? -Igra se ne igra tako! -Briga me kako se igra.
Naš gospodar je bio oženjen. -Oženjen? -Kako si to čuo?
Svašta može da se čuje kad se kockate s Lanisterovim vojnicima.
Možda druge noći. -Ne druge noći. Ove noći.
Priča nije prijatna. -Onda se možda i rasplačem.
Mislim da gospa i ja imamo više neprijatnijih priča od vas.
Dakle...
Imao sam šesnaest. Brat Džejmi i ja smo jahali kad smo čuli vrisak.
Istrčala je na put u pocepanoj odeći, a dvojica su je pratila.
Džejmi ih je lako oterao, a ja sam je ogrnuo plaštom.
Bila je uplašena, pa dok je Džejmi hvatao silovatelje,
ja sam je odveo u krčmu i nahranio. Zvala se Tajša.
Bila je siroče kolara. I bila je gladna.
Zajedno smo pojeli tri pileta i vrč vina.
Deluje nemoguće, ali nekad nisam bio naviknut na vino.
Zaboravio sam kako sam se plašio devojaka.
Čekao sam da mi se smeju ili da skrenu pogled od sramote
ili da me pitaju za mog visokog, zgodnog brata.
Zaboravio sam na sve osim na Tajšu.
Nekako sam se našao u njenom krevetu. -I bolje, nakon tri pileta.
Nije dugo trajalo. Nisam znao šta radim. Ali bila je dobra prema meni.
Poljubila me posle i otpevala mi pesmu.
Do jutra sam bio dovoljno zaljubljen da je zaprosim.
Nekoliko laži, nekoliko zlatnika, pijani septon i eto ga, muž i žena.
Na dve nedelje. Dok se septon nije otreznio i rekao mom ocu.
Pretpostavljam da je to bio kraj. -Ne baš.
Prvo je otac naterao Džejmija da kaže istinu.
Devojka je bila kurva.
Džejmi je sve udesio. Put, silovatelje, sve.
Mislio je da je vreme da budem sa ženom.
Nakon što je moj brat priznao,
moj otac je doveo moju ženu i dao je stražarima.
Dobro joj je platio. Srebrnjak za svakog.
Koliko kurvi se može pohvaliti takvom cenom?
Doveo me u barake i naterao me da gledam.
Na kraju je imala toliko srebra da joj je novac ispadao iz ruku po podu.
Ubio bih čoveka koji bi meni uradio tako nešto.
Trebalo je da znaš da je kurva. -Zaista?
Imao sam šesnaest, bio sam pijan i zaljubljen.
Devojka koju zamalo siluju ne spava s muškarcem dva sata kasnije.
Kao što sam rekao, bio sam mlad i glup.
Još si mlad i glup.
Šta je? Šta želiš? -Prespavaćeš rat! -Šta je?
Marširali su tokom noći. Sad su na milju severno od nas!
Dovedi mi štitonošu! -Nemaš ga!
Ako umrem, plači za mnom. -Bićeš mrtav, kako ćeš znati?
Znaću.
Drži se nisko. -Da se držim nisko?
Ako budeš imao sreće, niko te neće primetiti. -Rođen sam srećan.
Plemena Doline, okupite se!
Kamene vrane! Crne uši! Opečeni! Mesečeva braćo!
Obojeni psi! -I Obojeni psi!
Vaša vlast nad Dolinom počinje sada!
Idite i uzmite ono što vam pripada!
Polutan! -Polutan!
U bitku!
Užasan si ratnik.
Živ sam?
Živ si.
Jesmo li pobedili? -Ne bismo vodili ovaj razgovor da nismo.
Kakvi su bili naši divljaci? -Dobri.
Lepo je videti da se slažu. -Ranjen si. -Lepo da si primetio.
Čujem da smo pobedili. -Izvidnici su pogrešili.
Bilo je 2000 Starkovih vazala, a ne 20.000.
Jesmo li bar uhvatili Starkovog sina? -Nije bio ovde.
Gde je? -Sa svojih preostalih 18.000 ljudi.
A gde su oni?
Trebalo bi da pođemo, gospo. -Ne!
Gospo!
Dok su shvatili šta se događa, već je sve bilo gotovo.
Ledi Stark, ponudio bih vam mač, ali sam ga zaturio.
Ne želim tvoj mač. Daj mi mi moje kćeri i mog muža.
Bojim se da sam i njih zaturio. -Ubij ga, Robe.
Pošalji glavu njegovom ocu. Sasekao je deset naših.
Korisniji je živ nego mrtav. -Odvedite ga i bacite ga u lance!
Možemo ovde da završimo rat, dečače! Da spasimo hiljade života.
Ti se bori za Starkove, a ja ću za Lanistere.
Mačevi, koplja, zubi ili nokti, ti biraj oružje
i završimo to ovde i sada.
Ako to uradimo na tvoj način, Kraljeubico, ti ćeš pobediti.
Nećemo to uraditi na tvoj način.
Hajde, lepotane!
Danas sam poslao 2000 ljudi u grob.
Pevači će pevati o njihovoj žrtvi. -Da. Ali mrtvi ih neće čuti.
Jedna pobeda nas ne čini osvajačima!
Jesmo li oslobodili mog oca?
Jesmo li spasili moje sestre od kraljice?
Jesmo li spasili Sever od onih koji nas žele na kolenima?
Ovaj rat nije ni izbliza gotov.
Mogu li da dobijem jednu? Od limuna ili bilo koju? -Tri bakrenjaka.
Može za goluba? -Nosi se! Idi!
Imate li bajate od juče? Ili zagorele? -Nosi se!
Šta se događa? -Vode ga u Belorovu septu!
Koga? -Kraljevu Desnicu!
Belor!
Ja sam Edard Stark, gospodar Zimovrela i Kraljeva desnica.
Došao sam da priznam svoju veleizdaju pred bogovima i ljudima.
Izdao sam veru svog kralja i poverenje svog prijatelja Roberta.
Zakleo sam se da ću braniti i štititi njegovu decu,
ali pre nego što se njegova krv ohladila,
kovao sam zaveru da ubijem njegovog sina i otmem presto.
Nek Prvoobrednik i i Belor Voljeni budu svedoci
onoga što imam da kažem.
Džofri Barateon je zakoniti naslednik Gvozdenog prestola,
i milošću svih bogova gospodar Sedam kraljevstava i zaštitnik zemlje.
Kako grešimo, tako i patimo.
Ovaj čovek je priznao svoje zločine pred očima bogova i ljudi.
Bogovi su pravedni, ali nas je Voljeni Belor naučio
da su i milosrdni.
Šta da učinimo s ovim izdajnikom, Veličanstvo?
Moja majka želi da dopustim lordu Edardu da ode u Noćnu stražu.
Bez titula i moći, služio bi zemlji u izgnanstvu.
A moja gospa Sansa molila je milost za svog oca.
Ali ženska srca su meka.
Sve dok sam vam ja kralj, izdajstvo neće prolaziti nekažnjeno.
Ser Iline, daj mi njegovu glavu!
Spustite ga na kolena!
Ne gledaj! -Pustite me! -Ćuti! Gledaj me!
Stanite!
Prevod: Aleksandra Rajković po motivima istoimene knjige
i izdanju IP "Laguna" i prevodu Nikole Pajvančića