IGRA PRESTOLA
Pogledaj me!
Sećaš li me se, dečko? Sećaš li me se?
Pametan si ti momčić.
Krenućeš sa mnom i držaćeš jezik za zubima.
Drži jezik za zubima, dečko. -Nisam dečko!
Nisi pametan dečak, je l' to hoćeš da kažeš? Želiš li da živiš, dečko?
Sever, dečko. Idemo na sever.
Imala je tri oka. Rekla mi je da pođem s njom i jesam.
Sišli smo do kripte. Tamo je bio moj otac.
Tvoj otac nije tamo, lorde. I neće biti još dugo godina.
Bojiš se. Kao i Hodor. -Ne bojim se rupe u zemlji.
Živela si iza Zida. Čega se plašiš?
Ja sam bogalj, a voljan sam da idem dole.
To je moj deda, lord Rikard. Živog ga je spalio Ludi kralj Eris.
To je Lijana, očeva sestra. Trebalo je da se kralj Robert oženi s njom,
ali ju je oteo Regar Targarjen.
Robert je započeo rat da bi je povratio.
Ubio je Regara, ali ona je ipak umrla.
Tu sam video oca. -Vidiš, nije ovde!
Dođi, Čupo. -Rikone!
Ta zver treba da bude vezana lancima u štenari! -Ne voli lance.
Šta radiš ovde? Pođi gore s nama. -Ne! Došao sam da vidim oca.
Rekao sam ti da je u Kraljevoj Luci sa Sansom i Arjom!
Bio je ovde. Video sam ga. -Kada?
Sinoć. Dok sam spavao. Dođi, Čupavko.
Nedostaje vam obojici. Prirodno je da vam je u mislima i snovima.
To ne znači... -Brene....
Gospo...
Robe...
Robe.
Robe!
Uništio si mač.
Sve ću ih pobiti!
Sve!
Sve ću ih pobiti. -Sine moj...
Imaju tvoje sestre. Moramo da spasimo devojke.
Onda ćemo ih sve pobiti.
"Kljove vepra velikog naudiše zdravlju Roberta kralja.
Ta zver beše debela kao i sam Robert.
Hrabri kralj poviče: 'Uradi šta možeš, leteće ti ružna glava!
Nisi ni izbliza opasan kao lav u mojoj postelji.
Kralj Robert izgubi bitku i zadnji ispit nije proš'o.
Lav mu otkinu jaja,
a vepar mu glave doš'o."
Vrlo zabavno! Zar pesma nije smešna?
Hvala na izvođenju. Sigurno je bila bolje prihvaćena u krčmi.
Žao mi je, Veličanstvo. Nikad više je neću pevati. Kunem se.
Reci, šta ti je draže? Prsti ili jezik?
Veličanstvo? -Prsti ili jezik? Da možeš da zadržiš jedno, koje bi?
A mogu i da ti presečem grkljan.
Svakom čoveku trebaju ruke, Veličanstvo. -Dobro. Onda jezik.
Milosti, molim vas.
Ser Iline, ko će bolje od vas da izvrši kaznu? -Preklinjem vas!
Veličanstvo, preklinjem vas. Nikad više neću pevati. -Gotov sam za danas.
Prepuštam ostale poslove tebi, majko.
Lepo izgledaš. -Hvala, gospodaru.
"Veličanstvo", sad sam kralj.
Prošetaj sa mnom. Želim da ti pokažem nešto.
Uradi šta ti kaže, dete.
Čim prokrvariš, napraviću ti sina. Majka kaže da ćeš ubrzo.
Nemojte, molim vas!
Ovo je tvoj otac. Ovaj ovde.
Pogledaj kako prolaze izdajnici.
Obećali ste da ćete biti milostivi. -Bio sam. Dao sam mu čistu smrt.
Pogledaj ga! -Pustite me kući. Kunem se da neću kovati zavere.
Majka kaže da moram da se oženim s tobom pa ćeš ostati ovde
i slušaćeš šta ti se govori. Pogledaj ga!
Dakle? -Koliko dugo moram da gledam?
Dokle ja želim.
Hoćeš da vidiš ostale? -Ako je to Veličanstvu po volji.
Eno tvoje obrednice.
Ovako ćemo, daću ti poklon.
Kad dignem vojsku i ubijem tvog izdajničkog brata,
pokloniću ti i njegovu glavu.
Možda će on meni pokloniti vašu.
Majka mi kaže da kralj ne bi smeo da udara svoju ženu.
Ser Merine...
Na, devojčice.
Da li ćeš sada biti poslušna? Ili ti treba još jedna lekcija?
Očekujem te na dvoru.
Poštedi sebe bola i daj mu ono što želi, devojčice.
To će ti još trebati.
Jasno je šta treba. Priznajmo kralja Renlija i krenimo na jug
da bismo ujedinili snage s njim. -Renli nije kralj!
Ne mislite valjda da priznate Džofrija. Ubio vam je oca.
To Renlija ne čini kraljem. On je Robertov najmlađi brat.
Bren ne može da bude gospodar Zimovrela pre mene,
a Renli ne može biti kralj pre Stanisa. -Zar ćemo stati uz njega?
Gospodo!
Evo šta ja kažem toj dvojici kraljeva!
Renli Barateon mi nije ništa, a ni Stanis!
Zašto bi oni vladali nada mnom i mojima
iz nekog cvetnog sedišta na jugu? Šta oni znaju o Zidu ili Vučjoj šumi?
Čak su im i bogovi pogrešni.
Zašto ne bismo opet sami vladali sobom?
Sa zmajevima smo se venčali, a svi zmajevi su mrtvi!
Ovde sedi jedini kralj kome ću se ja ikada pokloniti!
Kralj na Severu!
Pristajem na to! Neka zadrže crveni zamak i gvozdenu stolicu!
Kralj na Severu!
Jesam li ti brat sad i zauvek? -Sad i zauvek!
Moj mač je tvoj u pobedi i porazu od danas do mog zadnjeg dana.
Kralj na Severu!
Ledi Stark... -Želim da ga vidim.
Odmah!
Ostavite nas.
Večeras divno izgledate, ledi Stark. Pristaje vam udovištvo.
Usamljeni ste u krevetu. Zato ste došli?
Nisam u najboljem izdanju, ali mogu da poslužim.
Skinite haljinu pa ćemo videti jesam li u stanju.
Volim nasilne žene. -Ubiću vas večeras, ser.
Staviću vašu glavu u kutiju i poslaću je vašoj sestri.
Pokazaću vam kako. Udarite me ponovo. Preko uva. Pa ponovo.
Jači ste nego što izgledate. Bićete brzi.
Želite da poverujem da se ne bojite smrti? -Ali ne bojim se.
Tama dolazi po sve nas. Zašto plakati zbog toga?
Jer ćete vi u najdublji od sedam paklova ako su bogovi pravedni.
Koji bogovi?
Drveće kojem se vaš muž molio?
Gde su bila drveća kad su mu odsekli glavu?
Ako su vaši bogovi stvarni i pravedni,
zašto je svet pun nepravde? -Zbog ljudi kao što ste vi.
Nema ljudi kao što sam ja. Ja sam jedini.
Moj sin, Bren... Kako je pao s kule? -Gurnuo sam ga s prozora.
Zašto?
Nadao sam se da će ga pad ubiti. -Zašto?
Naspavajte se. Rat će biti dug.
Ne mogu da verujem da smo u ratu.
Je li bilo ovako uzbudljivo i prošli put? Kad ste bili mladi.
Šta piše? Jesmo li već zarobili Roba Starka?
Šta nam je sledeći potez? -Ućuti. Vrati se u krevet.
Zarobili su mog sina.
Starkov sin ipak nije toliko zelen.
Čuo sam da je njegov vuk ubio tuce ljudi i konja.
Je li istina za Stanisa i Renlija? -Braća Barateon su protiv nas.
Džejmi je zarobljen. Vojska mu je u rasulu. Katastrofa!
Možda bi trebalo da tražimo mir.
Eto vam mira. Džofri se pobrinuo za to
kad je odlučio da skine glavu Nedu Starku.
Lakše ćete piti iz te čaše nego što ćete naterati Roba Starka za sto.
Pobeđuje, ako niste primetili. -Još imamo njegove sestre.
Prvo moramo da otkupimo ser Džejmija. -Nema primirja.
Ne smemo da izgledamo slabo. Smesta ih napadnimo.
Vratimo se prvo na Livačku stenu... -Imaju mog sina!
Napolje! Svi!
Ne ti.
Imao si pravo za Edarda Starka.
Da je živ, mogli smo da pregovaramo sa Zimovrelom i Brzorečjem.
Imali bismo vremena da se obračunamo s Robertovom braćom. Ali sad...
Ludilo. Ludilo i glupost.
Uvek sam te smatrao budalom.
Možda sam pogrešio. -Delimično.
Nov sam u strategiji, ali ako ne želimo da budemo okruženi s tri vojske,
ne možemo da ostanemo ovde. -Niko neće ostati ovde.
Ser Gregor će poći s 500 jahača
i zapaliće rečne zemlje od Božjeg oka do Crvenog kraka.
Mi ćemo se pregrupisati kod Harendvora.
Ti ideš u Kraljevu Luku.
A šta ću tamo da radim? -Da vladaš!
Bićeš Kraljeva desnica umesto mene.
Obuzdaćeš dečaka kralja. I njegovu majku, ako treba.
A osetiš li trunku izdaje od Beliša, Varisa, Piselija...
Glave, kočevi, zidine?
Zašto ne moj stric? Ili bilo ko? Zašto ja?
Ti si mi sin.
Još jedna stvar.
Kurvu na dvor nećeš voditi. Razumeš?
Ser Džora...
Polako.
Moj sin... Gde je? Želim ga.
Gde je?
Dečak nije preživeo.
Recite mi. -Šta da kažem? -Kako je moj sin umro?
Nije ni živeo, moja princezo. Žene kažu... -Šta žene kažu?
Kažu da je dete bilo... -Čudovišno.
Nakazno. Sama sam ga izvukla.
Bio je posut krljuštima kao gušter. Bio je slep,
s kožnim krilima nalik krilima slepog miša.
Kad sam ga dodirnula, koža mu je otpala s kostiju,
a unutra je bio pun crva.
Upozorila sam vas da se samo smrću može platiti život.
Znali ste cenu. -Gde je kal Drogo? Pokaži mi ga!
Pokaži mi šta sam kupila životom svog sina! -Biće volja tvoja.
Dođite, odvešću vas do njega.
Biće vremena za to. -Hoću sada da ga vidim!
Nema više kalasara. -Kal koji ne može da jaše nije kal.
Dotraci prate samo snažne. Žao mi je, princezo.
Drogo!
Moje sunce i zvezde!
Zašto je ovde sam? -Čini se da mu prija toplina, princezo.
Živ je. Tražili ste život. Platili ste za život. -Ovo nije život.
Kad će biti kao pre? -Kad sunce izađe na zapadu i zađe na istoku.
Kad mora presuše i vetar ponese planine kao lišće.
Ostavite nas. -Ne želim da vas ostavim nasamo sa čarobnicom.
Više ne moram da se bojim te žene. Idite!
Znala si šta kupujem i znala si cenu.
Pogrešili su što su spalili hram. Naljutili su Velikog Pastira.
Ovo nije božje delo! Moje dete je bilo nevino! -Nevino?
Bio bi Pastuv Koji Jaše Svet. Sad neće paliti gradove,
njegov kalasar neće u prah pretvoriti nijedan narod.
Zauzela sam se za tebe. Spasla sam te. -Spasla?
Tri jahača su me imala pre nego što si me spasla, devojko.
Videla sam kuću svog boga kako gori,
u kojoj sam izlečila bezbrojne muškarce i žene.
Na ulici sam videla gomile glava. Glavu pekara koji mi je pekao hleb.
Glavu dečaka kog sam izlečila od groznice pre samo tri meseca.
Recite mi ponovo šta ste tačno spasli? -Tvoj život.
Pogledaj svog kala.
Videćeš koliko život vredi kad sve ostalo nestane.
Ne smeš!
Seme, sklanjaj mi se s puta! -Javiće svima.
Poslaće gavrane. Ljudi će te progoniti.
Znaš li šta se događa dezerterima?
Znam bolje od tebe. -Šta ćeš da uradiš? -Naći ću brata.
I zabiću mač kralju Džofriju u grlo.
Ne možeš sad da nas ostaviš. Trebaš nam ovde! -Miči se!
Ne dam ti da odeš! -Miči se! -Neću!
Kraljeva desnica. -Tako se čini.
A otac kaže da ne smeš nikog da povedeš?
Ne, rekao je da ne mogu da povedem tebe. Bio je specifičan.
Znao je kako se zovem?
Molim? -Rekao je "nemoj da vodiš Šai u Kraljevu Luku"?
Mislim da je rekao "kurva". -Stidiš me se?
Bojiš se da ću plesati po dvoru razgolićenih sisa?
Sad sam smešna? Sad sam Šai, smešna kurva.
Moj otac je možda najmoćniji čovek u zemlji.
Sigurno je najbogatiji. Ima svih Sedam kraljevstava u džepu.
Svi svuda moraju da rade šta im moj otac kaže.
Oduvek je bio pička.
Mislim da bi dvorske dame mogle svašta da nauče od tebe.
Zašto ne pođeš sa mnom? Budi Desničina gospa.
Jer kralju treba desnica, a desnica...
Znam šta desnici treba.
Duše?
Semvele!
Jesmo li ga uhvatili?
Sreća tvoja da si mekan.
Vratićemo te gde ti je mesto. -Mesto mi je uz brata.
Mi smo sada tvoja braća. -Ubiće te ako saznaju.
I vas ako saznaju da ste pošli za mnom. Vratite se.
Sem nam je sve rekao. Žao nam je zbog tvog oca. -Nije važno.
Zakleo si se. Ne možeš da odeš. -Moram. -Ne možeš!
Položio si zakletvu. -Briga me.
Čujte moje reči i budite svedoci moje zakletve. -Idite svi do đavola!
Noć pada, sada počinje moja straža.
Neće se okončati sve do moje smrti. Živeću i umreću na svojoj dužnosti.
Ja sam mač u tami. -Stražar na zidinama.
Ja sam štit koji brani zemlje ljudi.
Zavetujem svoj život i čast Noćnoj straži,
Za ovu noć i sve noći buduće.
Sećaš li se našeg prvog jahanja, moje sunce i zvezde?
Ako si ovde i nisi otišao, pokaži mi.
Ti si borac. Oduvek si bio borac. Sad moraš da se boriš.
Znam da si daleko, ali vrati mi se, moje sunce i zvezde.
Kad sunce izađe na zapadu, a zađe na istoku,
tad ćeš mi se vratiti, moje sunce i zvezde.
Kraljevi? Mogu da ti kažem sve što znam o kraljevima.
Moraš da razumeš jednu stvar o kraljevima...
U poslednjih 67 godina zaista sam upoznao više kraljeva
nego iko drugi.
Zamršeni su to ljudi, ali ja znam da ih služim i nastavljam da ih služim.
Eris Targarjen.
Od hiljadu nedaća koje nam bogovi daju, ludost je najgora.
On je bio dobar čovek. Pravi šarmer.
Gledao sam kako se topi pred mojim očima.
Kako ga gutaju more o vatri i krvi.
Robert Barateon je bio drugačija životinja.
Moćan čovek. Velik ratnik.
Ali osvajanje kraljevstva i vladanje kraljevstvom su različite stvari.
Oni koji kroz život prolaze sa spuštenim štitnikom za lice,
često ne vide neprijatelje sa strane.
Sad služim njegovom sinu, kralju Džofriju.
Neka bogovi blagoslove njegovu vladavinu.
On je sposoban mladić. Jak, vojnički um.
Strog je. Strogost nije mana kad treba braniti zemlju.
Prerano je prosuditi kakav će biti kralj,
ali osećam pravu veličinu kod našeg novog kralja.
Pravu veličinu.
U čemu je onda stvar? -Koja stvar?
O kraljevima. Rekli ste da moram da razumem stvar o kraljevima.
Stvari... -Kad ste počeli... Nema veze.
Daj da te ispratim, draga. -U redu je. Nema potrebe.
Do sledećeg puta.
Kad se zamišljaš gore, kako izgledaš? Pristaje li ti kruna?
Klanjaju li ti se gospoda i dame koji su te godinama ismevali?
Teško im je da se klanjaju bez glava.
Čovek s velikim ambicijama i bez morala. Ne bih se kladio protiv vas.
A šta biste vi uradili, prijatelju, da se nađete gore?
Jedan sam od retkih muškaraca koji ne želi da bude kralj.
Vi ste jedan od retkih muškaraca koji nije muškarac.
Možete vi i bolje.
Pitao sam se jesu li srušili i stub uz temelje kad su vas kastrirali.
Jesi li? Mnogo razmišljaš o tome šta mi je među nogama?
Zamišljam prosek. Poput ženskog. Je li tako?
Polaskan sam da me uopšte zamišljaš.
Sigurno vam je čudno nakon svih ovih godina.
Čovek iz druge zemlje. Većina ga prezire, a boje ga se svi. -Zaista?
To je dobro znati. Ležiš budan i bojiš se moje pukotine?
Ali vi nastavljate, šapućete na uvo jednom kralju, a onda drugom.
Divim vam se. -I ja se divim tebi, lorde Beliš.
Pohlepnik iz male kuće s velikim talentom za sprijateljivanje
s moćnim muškarcima i ženama. -Koristan talenat, sigurno se slažete.
Dakle, stojimo ovde uz međusobno divljenje i poštovanje.
Igramo naše uloge. -Služimo novom kralju. -Neka dugo vlada.
Moj kralju! -Moj kralju! -Gospodo. Hoćemo li da počnemo?
Sad si Ari, čuješ li? Siroče Ari. Siročad niko ništa ne pita.
Jer nikog nije briga. Kako se zoveš? -Ari.
Pred tobom je dug put i društvo ti nije dobro.
Imam ih dvadesetoro. Muškaraca i dečaka koji idu na Zid.
Tvoj otac mi je dao da biram iz tamnica,
ali nisam našao malu gospodu.
Polovina njih bi te predala kralju da dobiju pomilovanje.
A i druga polovina bi uradila isto, ali bi te prvo silovali.
Drži se dalje od njih i idi da pišaš sama u šumu.
Ostani s ovima. I ostani. Jer ću da te zaključam s ovom trojicom.
Pazi se, patuljče!
Ovaj ima mač. -Šta uličar kao ti radi s mačem?
Možda je štitonoša. -Nije, pogledaj ga! Izgleda kao cura!
Sigurno je ukrao mač. -Pogledajmo!
Koristio bi mi takav mač! -Uzmi ga. -Daj mi ga, patuljče!
Pogledaj ga! Bolje daj Vrućoj Piti mač.
Jednom je pretukao dečaka na smrt. -Srušio sam ga
i udarao sam ga u jaja dok nije umro!
Rasturio sam ga na komade.
Bolje mi daj taj mač! -Želiš ga? Daću ti ga!
Već sam ubio jednog debeljka. Sigurno nisi ubio nikoga.
Sigurno lažeš, ali ja ne lažem. Dobar sam u ubijanju debeljuca.
Uživam da ubijam debeljuce.
Voliš da diraš manje od sebe? Udaram po nakovnju već 10 godina.
Kad udarim čelik, on peva. I ti ćeš da pevaš kad te udarim.
Ovo je čelik iskovan u zamku. Gde si ga ukrao? -To je bio poklon.
Sad nije važno. Tamo kuda idemo ih nije briga šta si uradio.
Imamo silovatelje, lopove, bandite, ubice.
A šta si ti? -Oružarev šegrt. Ali dojadio sam gospodaru.
Zato sam ovde. -Idemo, bedni kurvini sinovi!
Odavde do Zida ima hiljadu liga, a zima dolazi!
Šunka. Koliko dana za redom neko može da započne dan šunkom?
Bar mi donesi pivo.
Izgledaš umorno.
Zar je beg po mesečini bio tako zamoran?
Ne budi tako preplašen.
Da ubijemo svakog ko nestane na jednu noć, duhovi bi čuvali Zid.
Bar se nisi kurvao u Krtičnjaku.
Čast te je naterala da odeš i čast te je naterala da se vratiš.
Prijatelji su me naterali da se vratim.
Nisam rekao da se radi o tvojoj časti.
Ubili su mog oca! -A ti ćeš da ga vratiš među žive?
Nećeš? Dobro! Dosta mi je toga.
Izvidnici iza Zida javljaju da su cela sela napuštena.
Noću vide vatre u planini od sumraka do svitanja.
Zarobljeni divljak se kune
da se plemena okupljaju u tajnom uporištu, samo bogovi znaju zašto.
Ljudi Kotera Pajka su kod Istočne stražare
našli četiri plavooka leša.
Za razliku od nas, bili su mudri da ih spale.
Misliš da je rat tvog brata važniji od našeg?
Ne. -Kad mrtvaci i gore stvari krenu da love u noći,
misliš da je bitno ko sedi na Gvozdenom prestolu? -Nije.
Dobro. Jer želim tebe i tvog vuka s nama
kad sutra izjašemo iza Zida.
Iza Zida? -Neću da sedim ovde i čekam snegove.
Moram da saznam šta se događa.
Noćna straža će izjahati protiv divljaka, belih šetača
i čega god da ima tamo.
Naći ćemo Bendžena Starka, živog ili mrtvog.
Lično ću zapovedati pa te samo jednom pitam, lorde Snežni.
Da li si brat iz Noćne straže ili kopile koje hoće da se igra rata?
Je li to tvoja zapovest, kalisi?
Drogu neće koristiti zmajeva jaja u noćnim zemljama. Prodajte ih!
Možete da se vratite u Slobodne gradove
i živiti bogato do kraja života. -Nisu mi data da ih prodam.
Kalisi, moja kraljice. Zakleo sam se da ću vam služiti i slušati vas.
Umreti za vas ako je potrebno. Pustite ga.
Znam šta nameravate i nemojte to da radite. -Moram!
Ne razumeš. -Ne tražite da posmatram dok ulazite u vatru!
Neću da gledam kako gorite! -Zar se toga bojiš?
Vi ćete biti moj kalasar.
Vidim lica robova. Oslobađam vas.
Skinite ogrlice i idite. Niko vas neće zaustaviti.
Ako ostanete, ostaćete kao braća i sestre, muževi i žene.
Ser Džora, vežite ovu ženu na lomaču.
Zakleli ste se da ćete me slušati.
Ja sam Deneris Olujrođena
od kuće Targarjena, od krvi stare Valirije. Ja sam zmajeva kći!
I kunem vam se da će oni koji vam naude umreti vrišteći.
Mene nećeš čuti da vrištim! -Hoću.
Ali nije tvoja vriska ono što želim.
Samo tvoj život.
Krvi moje krvi.
Prevod: Aleksandra Rajković